o
Hei ja tervetuloa! Olen Valerie Ellis.
Seurassani on tänään aviomieheni Gregg Ellis.
Tulemme aurinkoisesta Floridasta.
Olemme nauttineet Suomen talvi-ihmemaasta.
Jää ja lumi ovat kauniita, -
ja raikas ilma on virkistävää. Olemme nauttineet kovasti.
Olemme mieheni kanssa toimineet pastoreina pitkän aikaa.
Gregg on ollut pastorina jo yli vuosikymmenen.
Erityisalueena on ollut ylistys lasten, nuorten ja aikuisten kanssa.
Hänen sydämessään on palo ylistystä kohtaan.
Hän kertoo meille nyt enemmän tästä.
Millaisia asioita Jumala on antanut sydämeesi ylistykseen liittyen?
Jo nuoresta pojasta saakka -
Jumala on todellakin antanut laulun lähelle sydäntäni.
Kun olin nuori lapsi, muistan kirkossa käymisestä, -
että kirkko, jossa kävimme, oli melko vanhoillinen.
Kun oli laulujen aika, -
henkeni valtasi syvä ilo.
Lapsia katsellessa huomaa, -
että ilo ilmenee heissä ihmeellisellä tavalla, -
ja laulu vain virtaa heistä.
Kun olimme kirjastolla eräänä päivänä, -
nuori äiti nosti lastaan juuri pois autosta.
Lapsi oli noin kaksivuotias.
Kun tyttö pääsi ulos autosta, -
hän liikutti olkapäitään tällä tavalla.
Hän otti vähän tanssiaskelia ja tapaili laulua.
Ymmärsin silloin, -
että tuolloin Jumala alkaa asettaa -
laulua sydämeemme ja henkeemme.
Siitä syntyy elämää.
Olen ollut vuosia ylistyksenjohtaja vaihtelevissa kapasiteeteissa.
Kerron aivan aluksi lapsuudestani.
Eräs asia, jonka muistan laulamisesta ja ylistämisestä, -
liittyy siihen aikaan, kun isälläni oli puutarha.
Se oli suuri vihannespuutarha, -
jossa kasvoi maissia ja herneitä.
Veljeni kanssa meidän työnämme oli -
lähteä kitkemään rikkaruohoja -
kasvaneiden taimien ympäriltä.
Muistelin kuulleeni silloin -
eräästä tieteellisestä teoriasta, jossa oletettiin, -
että kasvit reagoivat musiikkiin.
Nuorelle pojalle istuskelu pellon reunalla tuntui tylsältä.
Kun kitkin rikkaruohoja auringon porottaessa, -
päätin helpottaa tylsyyttäni laulamalla.
Niin aloin laulaa kasveille.
Veljeni piti minua tärähtäneenä.
Laulu nosti minut arjen yläpuolelle ja aika kului nopeammin.
Ihan vain tiedoksenne, laulukokeiluni myötä -
sinä vuonna sato oli suurempi kuin koskaan.
Todistin tieteellisen teorian todeksi, -
koska kasvit reagoivat musiikkiin.
Itse asiassa Raamatussa sanotaan, -
että Jumala on antanut suuhumme uuden virren.
Psalmi 40:4 sanoo:
"Hän antoi minun suuhuni uuden virren, -"
"kiitoslaulun Jumalallemme."
"Sen näkevät monet ja pelkäävät ja turvaavat Herraan."
Jumala laittaa siis laulun suuhumme.
Myös Markuksen evankeliumin 10. luvussa sanotaan, -
että päästäkseen Jumalan valtakuntaan, -
on tultava lapsen kaltaiseksi.
Mietiskelen tätä musiikin yhteydessä kasvamista.
Tiede on alkanut pikkuhiljaa saada kiinni Jumalan Sanaa.
Tiede on alkanut vahvistaa joitakin asioita, -
joita Kirjoitukset ovat kertoneet koko ajan.
Sana sanoo esimerkiksi, -
että koko luomakunta yhdessä huokaa odottaessaan kirkkauttaan.
Tästä kerrotaan Room. 8:ssa.
En tiedä, oletko kuullut tiedemiehistä Antarktiksella.
Kun he mittasivat seismografeilla maanjäristyksiä ja sellaisia, -
he alkoivat kuulla musiikkia kantautuvan jäävuorista.
- Ei voi olla totta! - Kyllä vain.
Jopa jäävuoret musisoivat.
Maa tahtoo laulaa ja soittaa.
Afrikassa huomattiin seuratessa elefanttien veden etsimistä, -
että kun ne löysivät vettä maanpinnan alapuolelta, -
ne alkoivat tanssia.
Elefantti tanssi paikan ympärillä -
mikä toimi merkkinä muille elefanteille.
Elefantit kokoontuivat yhdessä tanssimaan samaan paikkaan, -
kunnes maanpinta murtui ja elefantit tavoittivat veden.
Mikä mielikuva! Ylistys ja tanssi toivat läpimurron.
Aivan. Tanssia ja ylistystä.
Koska esimerkkejä on ympärillämme, voidaan kysyä, -
kuinka aiomme vastata ylistykseen?
Habakuk 2:11 kertoo, että seinäkivi huutaa -
ja kattohirsi yhtyy huutoon.
Luuk. 19:40 kertoo siitä, mitä käy, jos olemme vaiti.
Jeesus oli saapumassa kaupunkiin, -
ja ihmiset alkoivat ylistää Häntä.
Jeesus totesi, että:
"Jos nämä olisivat vaiti, niin kivet huutaisivat."
Muistan sen. - Maa itse asiassa huokaa puoleemme.
En tahdo, että kivet ylistävät Jumalaa puolestani.
Se on aivan totta.
Tahdon itse tuoda uuden tanssin ja uuden virren Herralle.
Tahdon kyetä ilmaisemaan rakkauttani.
Siitähän ylistyksessä on kysymys.
Se on rakkaudenosoitus Herralle.
Millä tavoin voimme ylistää Herraa ja osoittaa rakkauttamme Hänelle?
Modernissa seurakunnassa palvonta ja ylistys on saanut -
paljon erilaisia näkökulmia ja ideoita.
Itse mieluiten palaan Raamatun pariin miettimään, -
mitä Jumala on sanonut palvonnasta ja ylistyksestä, -
millainen on Jumalan näkemys siitä.
Kiitos kysymyksestäsi. Mietitäänpä hetki -
eräitä tapoja määritellä palvontaa ja ylistystä.
Pidän ajatuksesta, että palvonta on Jumalasta kerskaamista.
Monet hepreankieliset sanat, jotka tarkoittavat palvontaa, -
ilmentävät juurikin Jumalalla kerskaamista.
Jumala on inspiroiva.
Hän on maailmankaikkeuden Luoja.
Hän on rakastava Isämme.
Hän teki mitä suurimman uhrauksen.
Kuten olet puhunut useasti, Hän rakasti meitä niin paljon, -
että jätti taivaan valtaistuimen -
ja tuli kirkkaudessaan maan päälle ja asui täällä.
Siitä voidaan olla innoissaan ja kerskata.
Ylistyksestä puheen ollen -
kerron muutaman hepreankielisen sanan.
Zamar.
"Zamar" tarkoittaa laulamista ja musiikin tekemistä.
Olen itse asiassa kuullut jonkun pastorin sanovan, -
että ylistys ei välttämättä vaadi laulamista.
Sillä ei välttämättä ole musikaalista sivumerkitystä.
Hänen mukaansa Jumalaa voidaan palvoa ja ylistää ilman musiikkia.
Kuitenkin hepreankieliset sanat ilmaisevat, -
että ylistyksessä on nimenomaan kyse musiikista ja soittimista.
Lisäksi tämä musikaalinen ilmaisu osoitetaan Herralle.
Kuten sanoin, "zamar" tarkoittaa laulamista.
Toinen yleinen hepreankielinen sana on "tehillah".
"Tehillah" on ylistyslaulu tai -hymni Se on julkisen ylistyksen osoitus.
- Julkinen ylistys? - Kyllä.
Millaista julkinen ylistys on?
"Tehillah" on siis julkinen ylistys.
Usein miettiessämme ylistystä, -
ajattelemme, että ylistämme mieluummin kotimme hiljaisuudessa -
tai jossakin näkymättömissä.
Jumala kuitenkin kutsuu julkiseen ylistykseen.
Daavid puhuu psalmeissaan julkisesta ylistyksestä.
Julkinen ylistys on julkinen asioiden ilmaisu.
Olen huomannut erään asian modernissa kulttuurissamme, -
joka perustuu pitkälti kreikkalaiseen kulttuuriin.
Kreikkalainen kulttuuriperintö on aiheuttanut sen, -
että mieli, henki ja keho erotetaan toisistaan.
Esimerkiksi koulutus.
Meille opetetaan luonnontieteitä ja matematiikkaa.
Luonnontieteet ja matematiikka ovat älyllisesti ymmärrettäviä.
Kuitenkin meille opetetaan erillisinä aineina -
musiikkia, kuvataidetta ja tanssia.
Kreikkalainen ajattelutapa erottelee nämä asiat.
Heprealaiset taas ajattelevat kuten Jumala alussa suunnitteli, -
eli kaikki sopii yhteen.
Puhutaanpa sitten minkä tahansa tekemisestä.
Aiheena voi olla astronomia, musiikki, -
tai vaikkapa kirjallisuus.
On otettava huomioon, että heprealaisesta näkökulmasta -
asioita katsellaan sekä mielen, hengen että kehon kautta.
Ylistyksessä nämä kolme yhdistyvät.
Ei voida ylistää ilman, että keho on mukana.
Joku sanoi joskus, että voi kyllä ylistää Herraa, -
muttei tahdo liikehtiä paljoakaan.
Ylistäminen on kuitenkin tavallinen ilmaisutapa.
Raamatussa puhutaan useassa kohdassa tanssimisesta.
Käsien taputtamisesta.
Mitä muita asioita muistat?
Käsien kohottaminen.
Kovalla äänellä huutaminen.
Äänen korottaminen riemuhuutoon.
Nämä ovat tekoja, jotka ovat ylistyksen vertauskuvia.
Ylistys on hyvin ilmaisuvoimaista.
Eräitä asioita, mitä olen kuullut -
joiltakin hieman vanhoillisemmilta konservatiivisilta kirkoilta, -
on seuraava:
Mistä voidaan tietää, -
ettei ylistäessä yritetä tavoitella vain omaa kunniaa.
Eli olla huomion keskipisteenä.
Mistä sen voisi tietää?
Uskon, että tämä häiritsee monia.
Tahdottaisiin kyllä ilmaista ylistystä Jumalalle, -
muttei tahdota olla esillä ja tehdä siitä omaa näytöstä.
Kuinka nämä voidaan erottaa?
On muistettava, -
että aina kun ylistämme Herraa, - me annamme jotakin Hänelle.
Ei ole kyse saamisesta tai esityksestä, -
vaan silloin me annamme Herralle.
Kerron esimerkin lapsuudestani.
Kuten jo kerroin, -
kävin kirkossa jo hyvin nuorena.
Kirkossa oli virsikirjat, joista laulettiin stoalaiseen tyyliin.
Erittäin vähäeleisesti. - Taisin olla samassa kirkossa.
Seurakuntalaiset tuijottivat virsikirjojaan -
ja lauloivat juurikaan osoittamatta tunteitaan.
Silloin pikkupoikana katselin ympärilläni olevia ihmisiä.
Muistan miettineeni, että sanoitukset olivat iloisia, -
mutta kirkosta ilo oli kadonnut.
Kun musiikki alkoi soida, -
tuntui samalta kuin siitä kertomastani lapsesta, -
joka tahtoi alkaa liikehtiä. Minullakin oli halu liikkua.
Muistan huomanneeni, että jotakin puuttui.
Aloin päästä eteenpäin ylistämisen suhteen.
Muistan ensimmäisen kerran, kun kohotin käteni.
En ollut tehnyt niin aiemmin.
Kun kohotin käteni, -
niskaani alkoi ikään kuin poltella.
Tiesin, että joku katseli minua.
Kaikki tuijottivat minua.
Oli mukavaa, että siinä kirkossa -
muutamat muutkin seurakuntalaiset kohottivat käsiään.
Siksi se ei ollut niin vaikeaa.
Epäröin kuitenkin asiaa sen vuoksi, että mietin ihmisten tuijottavan.
Pääsin kuitenkin siihen pisteeseen, että pidin käsiäni tällä tavalla.
Se tuntui hyvältä.
Tein niin ehkä pari viikkoa tai kuukautta.
Sitten kohotin käsiäni vähän ylemmäksi.
Silloin tällöin saatoin keinahdella hieman edestakaisin.
Se oli minulle uskonaskel mukavuusalueeni ulkopuolelle.
Ymmärsin, että minun on ilmaistava itseäni -
ja kerskattava Jumalalla, kuten Raamatussa sanotaan.
Kerskattava ja ylistettävä Herraa.
Tarkoitatko, että ylistys ei tapahdu ainoastaan mielessäsi, -
vaan nyt myös sydämessäsi?
Nyt siis osoitat ylistyksellä sydämesi tunteet Herralle, -
mikä näkyy ilona ja käsien kohottamisena.
Sydämesi on nyt mukana. - Aivan oikein.
Nyt siis sallit Jumalaa kohtaan tuntemasi rakkauden -
näkyä myös ulospäin, etkä kätke sitä sisimpääsi.
Kyllä, juuri näin.
Kun lähdin matkalle oppiakseni, kuinka Herra todella tahtoo, -
minun ilmaisevan rakkauteni Häntä kohtaan, -
ei ollut kyse siitä, mitä muut tuijottivat.
Oli kyse minun antamisestani Herralle.
Kerron erään kokemuksen, jonka kautta todella ymmärsin, -
mitä Jumala tahtoi minulta ylistyksen aikana.
Muistatko, kun kävimme Highest Praise -seurakunnassa?
Kävimme tuolloin siis Highest Praise -seurakunnassa.
He ilmaisivat itseään Herralle, mutta liikkuivat vähän.
Muistatko? - Kyllä.
Kohotin käteni kuten muutkin, mutten tanssahdellut paljoakaan.
Muistatko sen? - Muistan.
Niihin aikoihin tuli mahdollisuus lähteä Brownsvilleen.
Se oli herätyksen aikana.
Floridan Pensacolassa oli Brownsvillen herätys.
Muistan lähteeni sinne.
Mukana oli joukko lapsia.
Otimme mukaan noin 12-15 lasta.
Kun tulimme paikalle, siellä oli mieletön meno päällä.
Siellä tanssittiin, laulettiin ja iloittiin.
Ihmiset kohottivat kätensä ja olivat kovaäänisiä.
Ylistys oli hyvin vapautunutta.
Kyseessä oli lasten kokous. Muistanko oikein?
Kyllä, veimmehän sinne lapsemme. - Aivan, aivan.
Muistan, että ylistyksen aikana -
sisälläni ikään kuin alkoi kehittyä kuplia.
Kun tunsin kuplimisen, olin niin innoissani, -
että aloin tanssia kaikin voimin.
Tanssin Jumalan edessä.
Annoin tanssille koko olemassaoloni ja kaikki liikkeeni.
Annoin itsestäni niin paljon, että jalkani kipeytyivät, -
jalkateriäni särki ja hikoilin.
Kun lopetin, olin täysin uupunut, -
mutta pidin kovasti siitä ylistykselle annetusta ajasta.
Palasimme omaan seurakuntaamme, jossa tavallisesti kävimme.
Seuraavana sunnuntaina... - Muistan sen päivän.
Muistatko? - Kyllä.
Menimme siis kirkkoon ja asetuimme lähelle eturiviä.
Lapset olivat aika innostuneita, koska olivat palaneet kokouksesta.
Nyt olimme kuitenkin tavallisessa arkipäiväisessä kirkossamme.
Lapsetkin ylistivät Brownsvillessä Jumalaa kaikesta sydämestään.
Ylistysjumalanpalvelus alkoi -
ja laulu alkoi kirkossamme.
Aloin kohottaa käsiäni.
Palasin takaisin tavalliseen tyyliini.
En koskaan unohda, kun Herra puhui minulle silloin:
"Mitä oikein teet?"
Kysyin, mitä Hän tarkoitti.
Hän vastasi: "Eilen tanssit edessäni -"
"koko voimastasi, sielustasi ja olemuksestasi."
"Mitä oikein teet nyt?"
Vastasin: "Mutta Herra, -"
"en voi toimia eri tavalla."
"Se olisi omituista."
Silloin Herra kysyi: "Palvotko minua vai ihmisiä?"
Se kysymys oli kuin veitsenisku.
Ymmärsin, että käyttäydyin kuin lämpömittari.
Aistin ympäröivän ilmapiirin -
ja mukautin ylistykseni siihen.
Herra kysyi: "Aiotko ylistää minua -"
"vai mukauttaa ylistyksesi ihmisiin?"
Aloin silloin ylistää kuin en ollut tehnyt koskaan aiemmin.
Tunsin taas saman polttelun niskassani, -
joka kertoi kaikkien tuijottavan minua.
Uskon, että he myös tekivät niin.
Siitä huolimatta aloin ylistää.
Kun aloin astua Jumalan läsnäolon paikkaan...
Jotakin ihmeellistä tapahtui.
Kyllä, jotakin ihmeellistä todellakin tapahtui.
Kun lopetin hetkeksi ylistämisen -
ja avasin silmäni katsoakseni ympärilleni, -
näin lasten hajaantuneen ympäriinsä ja he ylistivät samalla tavalla.
He palvoivat ja ylistivät Jumalaa kaikin voimin.
Lasten vanhemmat katselivat heitä -
ja saattoivat nähdä Jumalan heidän keskuudessaan.
Lapset ylistivät aidosti Jumalaa hengessä ja totuudessa.
Se oli erittäin vaikuttavaa.
Uskonaskeleen ottaminen oli hyvin vaikeaa.
Jumala muistutti, että kun ylistän Häntä, -
minun ei pidä mukautua kuten lämpömittari.
Jumala käyttää Raamatussa ylistyksestä sanaa "halal".
Tuleeko mieleesi joku toinen Raamatussa käytetty sana, -
joka muistuttaa sanaa "halal"?
Halleluja.
Sanan alkuperäinen merkitys on itseasiassa 'kerskata'.
Emme voi kerskata komerossa, vai mitä? - Emme tosiaan.
Toinen merkitys sanalle "halal" on 'tehdä naurunalaiseksi'.
Tehdä naurunalaiseksi eli käyttäytyä hullunkurisesti.
Sinusta kaiketi tuntui siltä tuona päivänä.
Käyttäytyä kuin mielenvikainen.
Aina kun muistelen tuota kokemusta, ajattelen Daavidia.
Ajattelen Daavidia kävelemässä liitonarkin edellä.
He kuljettivat liitonarkkia eli Jumalan kirkkautta.
He kuljettivat Jumalan kirkkautta takaisin.
Kun he kuljettivat sitä takaisin paikoilleen, mitä Daavid teki?
Hän tanssi kaikessa voimassaan. - Juuri niin.
Hän käyttäytyi kuin mielenvikainen.
Muistaakseni hänen vaimonsa ei tainnut pitää siitä.
Kun kuulin sanan "halal" eli halleluja, -
olin innoissani, että hallelujalla on oma sanansa.
Usein halleluja lausutaan tällä tavoin ponnettomasti.
Heprean halleluja ei ole tuollainen.
Halleluja tarkoittaa, että tehdään itsestä naurunalainen hullu.
Kerron erään mielenkiintoisen esimerkin.
Saatat muistaa tämän muutaman vuoden takaa.
Monet yhdysvaltalaiset tietävät Oprah Winfreyn.
Hän lienee kuuluisa ympäri maailman.
Oprah Winfreyn tv-ohjelmassa vieraili kuuluisa näyttelijä, -
Tom Cruise.
Tom Cruise oli tavannut äskettäin nuoren naisen, -
johon hän oli hyvin rakastunut.
Kun Tom Cruise tuli kuvauspaikalle, -
Oprah alkoi haastatella häntä -
kysellen hänen tuoreesta rakkaussuhteestaan.
Tom Cruise käyttäytyi hullunkurisesti, -
kun hän alkoi kertoa asiasta.
Hän ei ainoastaan kertonut, vaan hyppäsi tuolinsa päälle näin.
Hän käyttäytyi hyvin innostuneesti.
Ja mitä kävikään haastattelun jälkeen?
Kaikki nauroivat hänelle. - Kyllä.
Sen jälkeen häntä on imitoitu komediasarjoissa.
Elokuviin on liitetty katkelmia hänen haastattelustaan.
Tiedotusvälineet käsittelivät pitkän aikaa -
hänen hullunkurista käytöstään -
ja kuinka hän saattoi itsensä naurunalaiseksi.
Tiedotusvälineet käyttivät häntä materiaalinaan.
Ajattelen, että kun ylistäessämme Herraa -
saatamme itsemme naurunalaisiksi ja käyttäydymme hullusti, -
joudumme lähtemään omalta mukavuusalueeltamme.
Mutta Jumala tahtoo nimenomaan, että kerskaamme Hänellä:
"Jumala, olet ihmeellinen, olet mahtava!"
Jumalan kirkkaus virtaa ylistykseen.
Hänen kirkkautensa virtaa Häntä ylistäviin ihmisiin.
Hän on kutsunut meidät olemaan kansa, joka ylistää.
Paljon kiitoksia erinomaisesta haastattelusta.
Kiitos, kun kerroit oivalluksistasi ylistykseen liittyen.
Arvostan todella, että jaoit kanssamme, -
mitä Jumala on antanut sydämellesi.
Se oli innoittavaa aikaa, kun Jumala teki läpimurron -
ylistyksen kautta Brownsvillessä ja toi sen tännekin.
Kiitos, että käytit aikaasi kertoaksesi meille tästä.
Jumalan siunausta päivääsi!
Suomennos: Anna-Kaisa Penttinen