o
Hei! Minä olen Valerie.
Tulen aurinkoisesta Floridan Orlandosta.
On ollut ihmeellistä vierailla Suomessa.
Ihastelen lumen kauneutta, sillä meille ei koskaan sada lunta.
Se on hyvin jännittävää.
Lumenpeittämät koivut ja männyt ovat henkeäsalpaavan kauniita.
Minne tahansa katsookin, maisema on kuin postikortti.
Nautin tästä kaikesta kovasti.
Eilen olimme ajelulla mieheni kanssa.
Huomasimme, että monilla on vielä joulukoristeet paikoillaan.
Se oli helpottavaa, sillä laitoin omani pois vasta äskettäin.
Joulukoristeita poistaessa tulee miettineeksi Kristuksen syntymää.
Oletko koskaan miettinyt Jeesus-lapsen seimiasetelmasta:
"Miksi juuri vauva?"
Kun Jumala tuli maan päälle, miksi Hän päätti tulla vauvana?
Hän olisi voinut tulla voimakkaana soturina.
Hän olisi voinut tulla pitkäpartaisena profeettana.
Sen sijaan Jumala saapui vauvana.
Haavoittuvaisena, viattomana ja pienenä.
Miksi kirkkauden Jumala tahtoi tulla nimenomaan vauvana?
Miika 5:1-2 kertoo näin:
"Mutta sinä, Beetlehem Efrata, -"
"joka olet vähäinen olemaan Juudan sukujen joukossa, -"
"sinusta minulle tulee se, -" Jotkut käännökset sanovat Messias.
"joka on oleva hallitsija Israelissa, -"
"jonka alkuperä on muinaisuudesta, iankaikkisista ajoista."
Tämä puhuttiin noin 700 vuotta ennen Jeesuksen syntymää.
Profeetta sanoi, että Messias syntyisi Beetlehemiin.
Silloin annettiin hämmästyttävä profetia.
Asiat alkoivat tapahtua kuten oli sanottu satoja vuosia aiemmin.
Asia toisensa jälkeen alkoi käydä toteen.
Elettiin siis ihmeellisiä aikoja.
Matt. 2:1 sanoo näin: "Kun Jeesus oli syntynyt -"
"Juudean Beetlehemissä kuningas Herodeksen aikana, -"
"niin katso, tietäjiä tuli itäisiltä mailta Jerusalemiin, -"
"ja he sanoivat: 'Missä on se äsken syntynyt juutalaisten kuningas?'"
Aivan kuten Jumala oli sanonut, Messias syntyi Beetlehemiin.
Ja hän saapui sinne vauvana. Miksi juuri vauvana?
Mikä Jumala oli ennen kuin Hän oli vauva?
Johannes vastaa tähän.
Joh. 1:1-2 sanoo näin:
"Alussa oli Sana, -"
"ja Sana oli Jumalan tykönä, -"
"ja Sana oli Jumala."
"Hän oli alussa Jumalan tykönä."
"Ja Sana tuli lihaksi -"
"ja asui meidän keskellämme."
Jumala siis muutti kirkkautensa lihaksi.
"Ja me katselimme hänen kirkkauttansa."
Hänen kunniaansa ja majesteettisuuttaan.
"senkaltaista kirkkautta, -"
"kuin ainokaisella Pojalla on Isältä."
"Ja hän oli täynnä armoa ja totuutta."
Sellainen on Jumala, jota palvelemme.
Täynnä rakastavaa hyvyyttä, suosiollisuutta ja armoa.
Hän oli käsinkosketeltava, -
syleiltävä, -
kaunis pienokainen.
Tästä muistuu mieleeni eräs laulu.
Sen on sanoittanut Mark Lowry.
Laulun nimi on "Maria, tiesitkö?"
Luen muutaman säkeistön laulusta.
"Tiesitkö, Maria, että sokean Hän valoon uuteen johtaa?"
"Kuinka kädellään hän tyynnyttää, kun myrskytuuli kohtaa."
"Enkeleitten maan Hän meidän vuoksi jättää saa."
"Kun sä lastas pientä hoivaat, niin hoivaat Jumalaa."
Aivan ällistyttävää!
Jumalamme on hoivattava ja syleiltävä.
Kun kasvoin Jumalan autuudessa ja opin tuntemaan Häntä, -
opin asiasta eniten Ruth Woodhalfland.
Hän piti leiriä Virginiassa, joka oli lähellä asuinpaikkaani.
Sain siis kasvaa siellä ja oppia Jumalan armosta.
Ruth osasi kertoa armosta paremmin kuin kukaan muu.
Hän myös eli armossa toisin kuin kukaan tuntemani.
Tiedonnälkäni asioihin kasvoi.
Ruth oli toiminut aiemmin pastorina Jerusalemissa.
Jerusalem oli hänen intohimonsa.
Hän sanoi aina: "Nyt kokoonnutaan yhteen -"
"ja rukoillaan Jerusalemin puolesta."
Ilta leirillä päättyi aina laulaen ja tanssien -
sekä ylistäen juutalaiseen tapaan.
Mietiskelin silloin hengessäni:
"Miksi rukoilemme Jerusalemiin menon puolesta?"
"Hehän sotivat siellä kamalasti ja räjäyttelevät rakennuksia."
"Herra, mikä on niin erikoista, että pitäisi mennä sinne?"
Herra muistutti minua:
"Tiesitkö, että Abelin veri huutaa?"
Raamatussa sanotaan, että Abelin veri huutaa maasta.
Hän muistutti minua näin:
"Jeesuksen, sinun pelastajasi -"
"jalkapohjat ovat koskettaneet Jerusalemin maata."
"Hänen DNA:nsa on maassa, joka ei unohda."
Olin aivan ällistynyt.
Mietiskelin, että jos Jumalan DNA on säilöttynä tuohon maahan, -
kuinka onkaan Getsemanen laita?
Jumalan kyyneleet ovat kastelleet sen maan.
Entä koko matka ristille saakka?
Koko matkalta maa on säilönyt itseensä Jumalan veren.
Jumalamme on käsinkosketeltava.
Hän on koskettanut tätä maata ja jättänyt jälkensä.
Ymmärsin, että se tekee Jerusalemista niin ihmeellisen.
Jumalan DNA on ikuisesti Jerusalemin maassa -
ja kutsuu sieltä meitä ikuisesti.
Oliko Jumala aina vauva?
Kuinka Jumala ilmestyi ennen kuin Hän syntyi seimeen?
Luetaan 2. Moos. 13:12.
Tiedämme, että Jumala ilmestyi -
nyt ilmestysmajassa ja saapui myöhemmin vauvana.
Se on melko suuri asia.
"Ja Herra kulki heidän edellänsä, päivällä pilvenpatsaassa -"
"johdattaaksensa heitä tietä myöten -"
"ja yöllä tulenpatsaassa valaistaksensa heidän kulkunsa, -"
"niin että he voivat vaeltaa sekä päivällä että yöllä."
Jumala oli Israelin kansa autiomaassa.
Joka päivä he näkivät pilven yläpuolellaan -
sekä joka yö nukkuessaan yksin keskellä autiomaata.
He olivat ehkä hieman peloissaan skorpioneista ja hämähäkeistä.
Jumala ilmestyi tulenpatsaassa kaikessa rakkaudessaan.
Hän valaisi yön, -
joten koskaan ei tarvinnut olla peloissaan.
Päivisin auringon polttaessa päänahkaa ja hiuksia, -
Jumala ilmestyi pilvenpatsaassa ja suojasi rakkaudessaan.
Hän rakastaa sinua päivästä toiseen ja aamusta iltaan.
Se on kerta kaikkiaan ihmeellistä.
Ehkä mietiskelet, miltä pilvenpatsas oikein näytti.
Oliko se pehmoinen kurpitsapilvi vai muistuttiko se perhosta?
Tämä pilvi oli kuitenkin kuin Spielbergin elokuvasta.
Se oli täynnä Jumalan kunniaa. Se kimmelsi ja liikehti.
Siinä salamat välkkyivät ja ukkonen jylisi.
Tällainen on Jumalamme -
kaikessa kauneudessaan, mahtavuudessaan ja voimassaan.
Tämä on yksi tavoista, joilla Jumala näyttäytyi ihmisille.
2. Moos. 24:16 kertoo Jumalan kirkkaudesta Siinailla.
"Ja Herran kirkkaus laskeutui Siinain vuorelle, -"
"ja pilvi peitti sen kuusi päivää;"
"ja seitsemäntenä päivänä hän huusi Moosesta pilven keskeltä."
Kuten vuoret yleensä, Siinain vuori on todella suuri.
Miltä mahtoikaan näyttää, -
kun koko vuori oli Jumalan läsnäolon pilven peitossa.
Se on melko vaikuttava näky.
Jumalan kirkkaus liikkuu, kimmeltää ja vapisuttaa vuorta.
Mooseshan kutsui kansan mukaansa vuorelle rukoilemaan.
Kun he alkoivat kiivetä, ukkonen ja salamat pelästyttivät heidät.
Silloin kansa perääntyi, ja Mooses sai mennä yksinään.
Jumala on suuri ja ihmeellinen. Hän täyttää koko taivaan.
Sanotaan, että Egyptistä lähteneitä israelilaisia oli ainakin miljoona.
Kuvittele, millainen pilvi peittää miljoona ihmistä.
Millainen kirkkaus heidät onkaan peittänyt!
Jumala ilmestyi suunnattoman kokoisena.
Hes. 10:18 kertoo näin:
"Sitten Herran kirkkaus lähti temppelin kynnykseltä -"
"ja asettui kerubien ylle." Tässä puhutaan liitonarkista.
Jumala lupasi, että Hänen henkensä asettuisi lepäämään.
Rakennettiin iso laatikko, joka päällystettiin kullalla.
Sen päällä istui kaksi enkeliä, joilla oli valtavat siivet.
Toinen siipi oli edessä ja toinen takana.
Siipivälin päällä loisti Herran kirkkaus.
Kerrotaan, että se näkyi ilmestysmajan yläpuolella.
Kirkkaus loisti suoraan kaikkeinpyhimpään.
Alueella ei ollut luonnollista valonlähdettä.
Arkki oli päällystetty puhtaalla kullalla.
Myös jotkut seinät olivat kullattu.
Jumalan kirkkaus kirjaimellisesti valaisi paikan.
Herran kirkkaus heijastui kultapinnoista.
Mikä innoittava Jumalan läsnäolo, Hänen kauneutensa ja mahtavuutensa!
Jumalan kirkkaus on sellainen.
Rakastan Jumalan tapoja ilmestyä.
Jumala muutti asetelmaa hieman.
Hän vaihtoi suuret näytökset -
Jumalan läsnäoloon.
Siihen pienokaiseen.
Se oli ihmeellinen aika ja ihmeellinen Jumalan teko.
Millä kahdella nimellä Jeesusta kutsutaan?
Ensimmäinen oli Maailman Vapahtaja.
Tämä löytyy kohdasta Matt. 1:21.
"Ja hän on synnyttävä pojan, -"
"ja sinun on annettava hänelle nimi Jeesus."
Jeesus on kreikankielinen muoto heprealaisesta nimestä Joshua, -
joka tarkoittaa pelastajaa.
"Sillä hän on vapahtava kansansa heidän synneistänsä."
Hän estää heitä lankeamasta ja kadottamasta elämäntarkoitustaan, -
mikä on Jumalan tunteminen.
Tämä on Jumala, josta tulee meidän vapahtajamme.
Hän saa vielä toisen nimen.
Se nimi on Immanuel, eli Jumala kanssamme.
Matt. 1:23: "Katso, neitsyt tulee raskaaksi -"
"ja synnyttää pojan, -"
"ja tälle on annettava nimi Immanuel, -"
"mikä käännettynä on: Jumala meidän kanssamme."
Jumala ei enää tahdo olla laatikossa.
Hän ei tahdo enää olla taivaalla kirkkaudessaan.
Hän tahtoo olla vauva, -
jotta hän voi olla kanssamme.
Sitä on Jumalan läsnäolo kanssamme.
Jumala tulee yhä lähemmäksi meitä eri ilmenemismuodoissa.
Luuk. 10:9 kertoo seuraavasti.
Jeesus puhuu opetuslapsilleen, kun Hän lähettää heidät matkaan.
"Ja parantakaa sairaat siellä ja sanokaa heille: -"
"'Jumalan valtakunta on tullut teitä lähelle'."
Jeesus käski kertoa, että Jumalan valtakunta on tullut lähelle.
Se ei ole enää vuorella tai korkealla taivaissa, -
vaan Jumalan valtakunta tulee yhä lähemmäksi.
Myöhemmin Jeesus sanoo näin kohdassa Matt. 23:37:
"Jerusalem, Jerusalem, sinä, joka tapat profeetat -"
"ja kivität ne, jotka ovat sinun tykösi lähetetyt,"
"kuinka usein minä olenkaan tahtonut koota sinun lapsesi, -"
"niinkuin kana kokoaa poikansa siipiensä alle!"
"Mutta te ette ole tahtoneet."
Tällaista on Jumalan läheisyys.
Tämä kaipaus on Isän sydämessä.
Tämä kaipaus on Pelastajamme sydämessä.
Hän tahtoo vetää meidät lähelleen.
Jeesus tuli lihassa, -
koska Hän tahtoi olla käsinkosketeltava.
Hän tahtoi olla syleiltävä.
Hän tahtoi olla todellinen.
Hän tahtoi tunnettavan itsensä Jumalana, -
joka rakastaa ja tahtoo pidellä lähellään.
Sellainen valtakunta on Jumalalla kanssamme.
Luuk. 17:20-21 kertoo:
"Kun fariseukset kysyivät häneltä,"
"milloin Jumalan valtakunta oli tuleva, -"
"vastasi hän heille ja sanoi: -"
"Ei Jumalan valtakunta tule nähtävällä tavalla."
Aiemmin Jumalan valtakunta oli tullut nähtävällä tavalla.
Ilmestyminen oli ollut silmin havaittavaa.
Mutta nyt Jumala muutti jotakin.
"Eikä voida sanoa: 'Katso, täällä se on', tahi: 'Tuolla'; -"
"sillä katso, Jumalan valtakunta on sisällisesti teissä."
Se on sydämissänne ja ympäröi teitä.
Jumala alkoi valmistella tuloaan loisteliaasta läsnäolostaan.
Hän alkoi siirtää paksuja taivaan esirippuja niin, -
että Hän saattoi tulla lähellemme elämäämme.
Hän ei tahtonut olla ainoastaan vierellämme, -
vaan sisäisesti meissä.
Hän tahtoo ympäröidä kokonaan -
eikä koskaan hylätä.
Tällainen on Jumala, jota palvelemme.
Siksi Jeesus päätti tulla luoksemme -
haavoittuvaisena ja viattomana pienokaisena.
Hän on Jumala, joka kulkee edellämme ja ympäröi meitä.
Hän on Jumalan kirkkaus uudelleenpakattuna.
Onko uudelleenpakkaus tuttua Suomessa?
USA:ssa on tapana pakata asioita uudelleen.
Jumala otti kirkkautensa ja pakkasi sen uuteen muotoon.
Ef. 1:19-20 paljastaa salaisuuden.
"Ja mikä hänen voimansa ylenpalttinen suuruus -"
"meitä kohtaan, jotka uskomme -"
"sen hänen väkevyytensä voiman vaikutuksen mukaan."
Anteeksi, hyppäsin jakeen ylitse.
Palataanpa kohtaan Kol. 1:26-27.
"Sen salaisuuden, joka on ollut kätkettynä -"
"ikuisista ajoista ja polvesta polveen, -"
"mutta joka nyt on ilmoitettu hänen pyhillensä, -"
"joille Jumala tahtoi tehdä tiettäväksi, -"
"kuinka suuri pakanain keskuudessa -"
"on tämän salaisuuden kirkkaus: -"
"Kristus teissä, kirkkauden toivo."
Olet uudelleenpakattu kirkkaus, kun otat vastaan Jeesuksen.
Jeesus ei jäänyt vauvaksi, vaan varttui mieheksi.
Hän kuoli ristillä syntiemme tähden.
Kun otat vastaan sen lapsen, otat vastaan Kristuksen -
Raamattu lupaa, että Hänen kirkkauden toivonsa -
muuttaa myös meihin asumaan.
Meihin on uudelleenpakattu Jumalan kirkkauden toivo.
Kuten jo aloitin Ef. 1:19-20:
"Ja mikä hänen voimansa ylenpalttinen suuruus -"
"meitä kohtaan, jotka uskomme -"
"sen hänen väkevyytensä voiman vaikutuksen mukaan, -"
"jonka hän vaikutti Kristuksessa, kun hän herätti hänet kuolleista -"
"ja asetti hänet oikealle puolellensa taivaissa."
Voima, jolla Jeesus Kristus voitti kuoleman ja heräsi kuolleista, -
on sama voima, joka vaikuttaa meissä.
Sama kirkkaus on sisällämme.
Se on Jumalan kirkkaus, joka ei ole enää laatikossa, -
vaan sisäisesti Hänen kansassaan.
Minne tahansa menemmekään, säteilemme Jumalan kirkkautta.
Meissä on sama voima, jolla Kristus voitti ristinkuoleman.
Se on uskomaton määrä kirkkautta. Huikea määrä Hänen läsnäoloaan.
Kiitos Herralle.
Ehkä pohdiskelet nyt tätä Kristusta, josta olen puhunut.
Jeesusta, joka on Kristus.
Ehkä mietit sydämessäsi, voisitko päästä osalliseksi tästä.
Mietit, voisiko Jumalan kirkkaus tulla asumaan sisällesi.
Kristus toimii sillä tavalla, -
että Hän tuli pelastaakseen meidät synneistämme.
Hän tuli tuodakseen kirkkautensa ja antaakseen sen meille.
Se on lahja. Mielestäni se on ihanaa, -
sillä näin joulun aikaan annetaan lahjoja.
Jumala aloitti sen.
Hän aloitti antamalla meille arvokkaan lahjan, Poikansa.
Ikuinen elämä on Jumalan lahja.
Jos et ole koskaan pyytänyt Jeesusta sydämeesi -
tai kokenut sellaista kirkkauden Jumalaa, josta olen puhunut, -
tahdon antaa mahdollisuuden siihen.
Raamatussa sanotaan, että kaikki ovat syntiä tehneet.
"Sillä kaikki ovat syntiä tehneet ja ovat Jumalan kirkkautta vailla."
Synti on se taakka, jota kannamme elämissämme.
Se erottaa meidät Jumalasta, koska Hän on niin pyhä ja mahtava.
Emme tunne itseämme niin pyhiksi ja mahtaviksi.
Etenkään, jos olemme möhlineet.
Oletko joskus tehnyt jotakin sellaista, -
mikä on tuottanut jollekulle pettymyksen?
Ehkä olet sanonut jotakin, jonka toivoisit voivasi ottaa takaisin.
Ehkä olet tehnyt jotakin, mikä todella loukkasi jotakuta.
Ehkä yritit korjata asioita, mutta se ei onnistunut.
Painontunne sydämessä on synnin taakka.
Se pitää hereillä läpi yön ja pyörii mielessä jatkuvasti.
Päivisin yrität olla ajattelematta sitä.
Tuntuu ettei asiaa voi korjata, tekipä mitä tahansa.
Oletko nähnyt Saiturin joulun?
Se on Charles Dickensin kirjoittama kertomus.
Kertomuksessa esiintyy Scrooge.
Scroogen luona vierailee hänen vanha ystävänsä, Marley-haamu.
Huoneeseen saapuessaan Marley kantaa mukanaan kahleita.
Kahleiden kilinä täyttää huoneen. Se muistuttaa niistä asioista, -
joista Marley on pitänyt kiinni ja laittanut etusijalle elämässään.
Ne ovat suuria painolasteja.
Synti on kuin paino, jota kannetaan mukana, -
eikä koskaan päästä eroon.
Paino muistuttaa siitä, kun joku pettyi -
tai jokin hävettää ja kaduttaa.
Sellainen asia seuraa kuin painavat kahleet.
Ihmetellään kuinka päästä vapaiksi.
Siihen löytyy ratkaisu Jeesuksen verestä.
Haavoittuvainen pienokainen varttui ja tunsi meidät.
Hän varttui vauvasta lapseksi, teini-ikäiseksi ja nuoreksi mieheksi.
Hän kulki ihmisten joukossa. Hän tietää meistä aivan kaiken.
Hän näki parhaimmat hetkemme, kun teimme hienoimmat asiamme.
Hän näki myös huonoimmat hetkemme, kun teimme hirvittävimmät asiamme.
Jeesus tuntee meidät. Sen vuoksi Hän tuli.
Hän tuli, jotta Hän voisi tuntea meidät ja me Hänet.
Hän tuli, jotta Hän voisi sanoa: "Minä tunnen sinut."
Hän on käsinkosketeltava ja todellinen.
Jeesus tietää kaikki asiasi.
Raamattu kertoo ihmeellisen asian: Hän eli synnittömän elämän.
Kun Hän kuoli puolestamme, -
Hän pystyi murtamaan synnin voiman verellään.
Kun Hän kuoli, Hän mursi synnin voiman.
Se kukistettiin.
Raamatussa sanotaan:
"Jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu."
Pelastuminen tarkoittaa, että päästään pois kuolleesta elämästä, -
jossa kahleet vievät voimat.
Elämästä, joka on täynnä katumusta ja asioita, joista ei pääse eroon.
Jeesuksen veren voima katkaisee kahleet ja vapauttaa.
"Jos siis Poika tekee teidät vapaiksi, niin te tulette todellisesti vapaiksi."
Se on todellista vapautta nukkua yönsä rauhassa, -
ja tuntea itsensä hyväksi sekä tietää Jumalan rakastavan.
Hän rakastaa sinua niin paljon, -
että tahtoi tulla haavoittuvaiseksi pienokaiseksi, -
jotta voisit koskettaa, syleillä ja rakastaa Häntä.
Jotta voisit tuntea Hänet. Tällaista Jumalaa palvelemme.
Tahtoisitko hyväksyä Hänen lahjansa?
Haluaisitko kutsua kirkkauden Jumalan sydämeesi?
Hän tulisi mielellään.
Raamatussa sanotaan, ettei Hän tullut tuomitsemaan maailmaa, -
vaan että maailma Hänen kauttansa pelastuisi.
Eikö olekin ihmeellistä? Rukoillaan yhdessä.
Tahdomme kiittää Sinua, Herra.
Kiitämme Sinua, Jeesus, teoistasi.
Kiitos, että tulit maailmaan haavoittuvaisena -
ja kuljit joukossamme, jotta voisimme tuntea Sinut.
Pyydän, Jeesus, että huomaat jokaisen katsojan, -
missä maassa, kaupungissa tai paikassa tahansa.
Pyydän, että kuulet heidän rukouksensa, -
kun pyydämme Sinua tulemaan elämäämme nyt.
Tule elämäämme ja ole elämämme Herra.
Ole se kirkkauden Herra, joka olet.
Tule ja ilmesty meissä.
Anna meille meidän syntimme anteeksi.
Anna meille anteeksi ne tekemämme asiat, -
jotka ovat saaneet Sinut ja itsemme pettymään.
Herra, pyydän Sinua ilmestymään ja antamaan syntimme anteeksi.
Kiitos, Herra, että olet sanonut, että jos tunnustamme syntimme, -
olet uskollinen ja vanhurskas, ja annat kaikki syntimme anteeksi.
Kiitos siis puhtaasta sydämestä tänään, Jeesuksen nimessä.
Saakoon kirkkautesi tulla jokaisen rukoilijan sydämeen.
Saakoon kirkkautesi ilmestyä juuri nyt.
Saakoon kirkkauden toivo Kristuksessa -
tulla heidän sydämiinsä juuri nyt.
Kiitos, Herra, jokaisesta vastaanottavasta sydämestä.
Kiitos, että Jumalan kirkkaus -
vapautuu kaikkien kansojen ylle juuri nyt, Jeesuksen nimessä.
Halleluja, halleluja.
Jumala ei ainoastaan tykkää antaa lahjoja, -
vaan myös järjestää juhlia. Se on totta.
Sanotaan, että kun joku antaa elämänsä Jeesukselle, -
koko taivas juhlii.
Siellä tanssitaan, lauletaan ja ylistetään Jumalan edessä, -
koska pyysit Jeesusta tulemaan sydämeesi.
Sen vuoksi Hän tuli maailmaan ja antoi henkensä ristillä.
Kaikki se tuska ja kärsimys, jonka Jeesus koki ristillä, -
palkitaan nyt, kun Hän saa sen, mitä varten Hän antoi henkensä.
Hän saa sinut, joka olet kallisarvoinen.
Eikö olekin ihanaa? Se olit sinä. Olet kallisarvoinen.
Tahdon puhua nyt hetken kaikille esirukoilijoille.
Olen kuullut, että on joitakin, jotka rukoilevat Suomen puolesta.
Olette rukoilleet kansanne puolesta ja pyytäneet Jumalaa liikkumaan.
Olette kyselleet Jumalalta, mikä on avain kansakuntaanne -
ja mistä sen tunnistaa.
Kerron teille nyt, että avain on Jumalan kirkkaus.
Jumalan kirkkaus ei ole enää laatikossa tai telttamajassa -
piilotettuna kaikkeinpyhimpään.
Jumalan kirkkaus on teissä.
Luetaan yhdessä Ps. 24:7-10.
Luen tämän Amplified-käännöksestä.
Jumala näytti tämän eräänä päivänä, ja hämmästyin.
Tässä kerrotaan, mihin kaupungit vastaavat.
Psalmi 24:7 sanoo näin: "Nostakaa päänne, te portit."
Kaupungeilla on portteja, jotka suojelevat niitä.
Ne ovat muinaisia portteja, -
jotka ovat olleet siellä hyvin pitkään.
Kun kaupungissa on sellainen portti, -
se pitää ihmiset sisällä yhdellä puolella, -
ja muut ihmiset ulkona.
Kuinka nuo portit sitten oikein avataan?
Raamattu kertoo vastauksen.
"Nostakaa päänne, te portit, nostakaa päänne, te ikuiset ovet,-"
Ikuiset tarkoittaa muinaisia.
"kunnian kuninkaan käydä sisälle!"
Portit reagoivat Kunnian Kuninkaaseen.
Ne reagoivat Jumalan kunniaan.
Kun Jumalan kunnia tulee portille, se avautuu.
Tällä tavoin päästään vaikuttamaan kaupunkeihin ja maihin.
Näin toimitaan Jumalan kirkkauden toivossa.
Kaupunkien portit avautuvat tunnistaessaan Jumalan kunnian.
"Kuka on se kunnian kuningas?"
"Hän on Herra, väkevä ja voimallinen, -"
"Herra, voimallinen sodassa."
"Nostakaa päänne, te portit, nostakaa päänne, te ikuiset ovet,-"
"kunnian kuninkaan käydä sisälle!"
"Kuka on kunnian kuningas? Sotajoukkojen kuningas?"
"Hän on kunnian kuningas." Miettikääpä sitä hetki.
Tämä oli Amplified-käännöksestä.
Kun Jumalan kirkkaus alkaa ilmetä Hänen lapsissaan eli meissä.
Myös teissä äsken rukoilleissa.
Jumalan poikina ja tyttärinä, -
kannamme Jumalan kirkkauden toivoa, Kristusta, itsessämme.
Kaupunkien portit avautuvat sen avulla.
Portit perheisiin avautuvat.
Kun portit avautuvat, sisään tulee Kunnian Kuninkaan läsnäolo.
Se on kaikki, mitä tarvitaan. Uskokaa pois.
Silloin Jumala saapuu kaikessa kunniassaan.
Tämä pätee kehen tahansa.
Jumalan läsnäolon ilmentäminen ei perustu siihen, -
kuinka pyhiä ollaan tai kuinka monta Raamatun jaetta osataan ulkoa.
Se ei perustu Raamattukoulu opintoihin tai kokemuksiin.
Se perustuu siihen, -
että annetaan Jumalan tehdä, mitä Hän tahtoo tehdä.
Riittää kun todetaan: "Herra, uskon Sinun olevan -"
"Jumalan kirkkaus minussa, tee mitä tahdot."
Jos pystyt tuohon, sallit kirkkauden tulla.
Tahdon kertoa pari kertomusta tavallisista ihmisistä, -
jotka tekivät epätavallisia asioita, -
kun he sallivat Kunnian Kuninkaan toimia kauttaan.
He esittelivät ihmisille Jumalan valtakuntaa maan päällä.
Gregg ja minä olemme toimineet vuosia intohimoisesti -
lapsi- ja nuorisotyössä.
Lapsemme, jotka ovat nyt parikymppisiä, -
sanovat meidän varjostaneen heitä koko elämänsä ajan.
Kun he olivat lapsia, olimme lasten pastoreina.
Kun he olivat nuoria, olimme nuorisopastoreita.
Kun he olivat korkeakoulussa, olimme korkeakoulupastoreita.
Tahdon kertoa pari tapahtumaa nuorimpien joukosta.
He eivät ilmentää esitellä Jumalan valtakuntaa.
Katsotaanpa.
Ensimmäiseksi kerron kirkossamme käyvästä miehestä, -
jonka nimi on Alan.
Hän on hyvin vanhoillinen ja vajaan 70 vuoden ikäinen.
Myös hänen taustansa oli hyvin konservatiivinen.
Kun hän alkoi käydä kirkossamme, hän tunsi olonsa vaivaantuneeksi, -
koska kirkkomme ei ollut ehkä niin konservatiivinen.
Myös Alan viihtyi intohimoisesti lapsityön parissa,
ja kysyi, voisiko hän tulla opettajaksi.
Vastasimme, että totta kai.
20 vuotta aiemmin hänellä oli ollut paha sydämen vajaatoiminta.
Noin 90 % hänen sydämestään ei toiminut.
Lääkärit olivat antaneet hänelle 1-2 vuotta elinaikaa.
Ylistys Herralle, että hän on yhä elossa 20 vuotta myöhemmin!
Jokainen päivä on ihme Alanille.
Kun hän alkoi työskennellä kanssamme, -
hänen sydäntään alkoi särkeä.
Ei siis kuvainnollisesti, vaan kirjaimellisesti.
Hän kyseli Jumalalta, oliko nyt hänen aikansa lähteä.
Oliko hän elänyt loppuun sen ajan, -
jonka Jumala oli hänelle varannut.
Hän alkoi lukea Raamattua, mikä oli hänelle vaikeaa.
Hän löysi Kirjoituksen, joka kertoi Jumalasta parantamassa.
Hän mietti, voisiko se olla Jumala.
Puhuiko Jumala hänelle todella Raamatun kautta?
Jae veti häntä puoleensa joka päivä.
Hän luki sitä ja mietti puhuiko Jumala hänelle.
Mahtoiko Jumala puhua Sanansa kautta ihmisille?
Häntä ei oltu kasvatettu niin. Hän kyseli tätä asiaa pari viikkoa.
Sitten oli hänen vuoronsa opettaa lastenkirkossa.
Opetuksemme aiheena oli kuinka kuullaan Jumalan ääntä.
Opetimme lapsia myös antamaan profetioita.
Opetin heitä juuri kuuntelemaan Kirjoituksia jotakuta toista varten.
Opetin, että Jumala puhuu Raamatun kautta.
Jos joku oli saanut kohdan, hän voisi tulla lukemaan sen.
Alan istui vapaaehtoisena "kuumalla tuolilla".
Se on tuoli, jolla istuvan puolesta lapset rukoilevat.
Huoneen takaosassa oli eräs autistinen lapsi.
Hän oli noin 11-vuotias, kristitty ja pelastettu.
Mutta hän väritti ennemmin kuvia kuin osallistui toimintaan.
Ajoittain hän osallistui, mutta useimmiten hän väritti.
Kysyin lapsilta, oliko kellään Raamatun kohtaa Alanille.
Silloin poika takapenkissä nosti kätensä.
Kysyin oliko hänellä Sana Alanialle. Hän sanoi näin olevan.
Pyysin häntä eteen ja lukemaan jakeen.
Hän otti Raamatun käteensä ja alkoi lukea Alanille -
samaa jaetta, jota Alan oli lukenut parin viikon ajan.
Kun Alan kuuli jakeen, Jumalan voima tuli hänen yllensä.
Silloin hän tiesi, että Jumala puhui Sanansa kautta.
Jumala puhui hänelle ja aikoi parantaa hänen sydämensä.
Jumala käytti autistista lasta antaakseen Alanille -
parantumisen ja ymmärryksen siitä, että Jumala puhuu yhä tänään.
Jumalan kirkkaus ilmeni sillä tavoin.
Toinen kertomus on niiltä ajoilta, -
kun olimme pelokkaita aloittelevia lasten pastoreita.
Aloittelijoina tahdoimme tehdä kaiken oikein.
Järjestimme niin, että -
jokaisen Jumalanpalveluksen lopussa pidettiin rukousjono.
Se tarkoitti, että lapset voisivat vastata Jumalan Sanaan.
Joukossa oli eräs noin seitsemänvuotias tyttö.
Hänen kultaiset kiharat hiukset ponnahtelivat hänen kävellessään.
Hän oli hyvin suloinen pulleine pienine poskineen.
Hän tuli rukousjonoomme ja kysyin, minkä puolesta voisin rukoilla.
Hän vastasi: "Isäni." Tiedustelin, oliko hänen isänsä sairaana.
Hän vastasi: "Ei, hän ei ole sairas." "Isäni ei tunne Jumalaa."
Tytön silmät olivat kyynelissä.
Pyysimme rukouksessa, että Jumala pehmittäisi isän sydämen -
ja vetäisi häntä puoleensa, jotta hän voisi tulla tuntemaan -
kirkkauden Jumalan Pelastajanaan.
Tyttö pyysi taas seuraavalla viikolla rukousta isänsä puolesta.
Ja rukoilimme.
Tätä jatkui ehkä kaksi tai kolme kuukautta.
Joka sunnuntai hän tuli rukoilemaan.
Kolmen kuukauden kuluttua hän tuli jonoon, -
ja kysyin taas, minkä puolesta voisin rukoilla.
Hän vastasi: "Tänään ei tarvitse rukoilla minkään puolesta."
"Mutta tahtoisin ylistää Jumalaa eräästä asiasta."
Kysyin, mitä oli tapahtunut.
Hän vastasi: "Isäni antoi elämänsä Herralle."
Olimme kaikki aivan innoissamme ja hyppelehdimme ilosta.
Jumalan kirkkaus ilmeni taas hämmästyttävällä tavalla.
Kuka olisi voinut arvata, että tytön isä oli juoppo.
Hän kertoi sen itse meille. En keksi tätä päästäni.
Pienessä kaupungissa kaikki tunsivat hänet juoppona.
Kaikki olivat tunteneet hänet juoppona, mutteivät enää.
Kun hän tuli uskoon, hän vapautui täysin.
Hän pääsi kaikista riippuvuuksistaan eroon.
Se mullisti koko kaupungin.
Jumalan kirkkaus ilmeni seitsemänvuotiaan kautta.
Koko kaupunki kääntyi ylösalaisin. Eikö olekin uskomatonta?
Kerron seuraavaksi tyttärestäni, Katherinesta.
Hän oli noin 11-vuotias, -
tai ehkä kuitenkin 12 tai 13. Joka tapauksessa teini-ikäinen.
Lähdimme vierailulle isoäitini luokse Teksasiin.
Vierailumme sujui mukavasti ja menimme ulos syömään.
En tiedä, onko Suomessa ruokakanavia kuten USA:ssa.
Näillä kanavilla esitellään kaikenlaisia herkullisia ruokia.
Heidän hampurilaisensa ovat niin jättiläismäisiä, -
ettei kenenkään pitäisi syödä sellaisia.
Tyttäreni tilaisi sellaisen.
Juttelimme ja pidimme hauskaa ruokaillessamme.
Kun tyttäreni avasi suunsa syödäkseen jättihampurilaistaan, -
hänen leukansa irtosi sijoiltaan, eikä mennyt takaisin paikoilleen.
Olen uskon nainen ja tiedän kuinka rukoillaan.
Olen nähnyt uskomattomia asioita, kun olen rukoillut.
Käytin auktoriteettiani leukaan ja käskin sitä paikoilleen, -
mutta mitään ei tapahtunut. Kävimme rukousjonoissa -
ja ihmeiden parissa työskentelevien ihmisten luona, -
eikä mitään tapahtunut. Tyttärelläni oli kovia kipuja.
Aikaa kului, mutta leuka ei mennyt paikoilleen.
Jatkuvien kipujen vuoksi vein tyttäreni lääkärille.
Lääkäri tutki leuan ja sanoi tyttärelleni, -
että tiedossa olisi pitkä ja kivulias prosessi.
Leukaluu olisi rikottava ja langoitettava paikoilleen.
Kun lääkäri puhui, näin kuinka tyttäreni alkoi pelätä.
Autossa istuessamme -
saatoin tuntea tyttäreni painolastin.
Sanoin hänelle, että lääkärit ovat korkeasti koulutettuja.
He tietävät asiansa hyvin, -
mutta on eräs, jolla on suurempi arvovalta kuin kellään lääkärillä.
Hänen Sanansa on yli kaikkien ihmisten.
Sanoin, että mielestäni meidän tulisi puhua asiasta Herralle.
Hän vastasi, että aikoi uskoa Herraan tässä asiassa.
Kotona kyselin tyttäreltäni, tahtoiko hän mennä leikkaukseen.
Hän vastasi, että kokeilisimme ensin rukoilla uskossa.
Tai ehkä kyseessä oli uskon ja pelon sekoitus.
Ajan kuluessa tyttärestäni tuli hyvin taitava -
valmistamaan ruokansa tehosekoittimella.
Hän saattoi laittaa sinne juustohampurilaisen, -
ranskalaiset tai mitä tahansa.
Sinä kesänä olin mukana järjestämässä leiriä.
Mukana oli Michael Brown Brownsvillen herätyksestä.
Hän perusti Pohjois-Carolinassa koulun nimeltä Tulikoulu.
Sain Tulikoulun sydämeltään palavia nuoria käymään.
Teimme talostamme tyttöjen makuusalin -
ja vuokrasimme läheisen kirkon poikien makuusaliksi.
Ehdotin tulikoululaisille, että järjestäisimme leirin.
Opettaisimme lapsille parantumisesta, profetoinnista -
ja uskon jakamisesta. Saarnaisimme ja rukoilisimme.
Rannalla voisimme jakamaan oppimaamme, -
johdattamaan ihmisiä Herran luo tai rukoilemaan heidän puolestaan.
Ensimmäisenä päivänä oli ensimmäinen oppitunti.
Toisena oli toinen tunti.
Kolmantena päivänä vastuuoppilas nimeltä Brian totesi, -
että kaksi teoriatuntia oli ollut riittävästi.
Oli aika kokeilla parantamista käytännössä.
Tunsimme hyvin sairaan naisen. Lähdimme 30 leiriläisen -
ja 10 tulikoululaisen kanssa hänen luokseen.
Nainen oli lyönyt päänsä ja hänellä oli takaraivossaan
pesäpallon kokoinen kuhmu.
Hänen tasapainoaisti ei toiminut. Hän ei pystynyt olemaan valossa .
Hänet tuotiin huoneeseen ja laitettiin istumaan.
Tulikoululaiset kuiskailivat, että nyt aletaan rukoilla.
En tiedä, miksi nainen suostui olemaan rukoiltavana.
Kaikki 40 ihmistä alkoivat rukoilla kovaan ääneen.
15-30 sekunnin kuluttua nainen alkoi karjua keuhkojensa pohjasta.
Luulin, että olimme tappaneet naisen.
Rukoilu oli varmaankin ollut liian kovaäänistä.
Käskin heidät hiljaisiksi, mutta nainen kiljui yhä.
Hän hyppi paikoillaan ja piteli takaraivoaan.
En tiedä, missä uskoni oli, sillä luulin hänen huutavan tuskasta.
Kun kaikki olivat lopulta hiljaa, kuulimme hänen sanovan:
"Se on poissa! Se on kokonaan poissa!"
Jumala paransi hänet 30 sekunnin rukouksen jälkeen.
Sen jälkeen Brian kääntyi Katherinen puoleen ja sanoi:
"Jumala tietää ihmisten huolet."
"Jumala haluaa tehdä sinulle saman kuin tuolle naiselle."
"Voimmeko rukoilla puolestasi?" Katherine vastasi: "Ilman muuta."
Niin he alkoivat rukoilla. Kului 10 minuuttia, 20 minuuttia.
Huoneessa on jo kuuma.
He rukoilivat myrskyisästi, mutta mitään ei tapahtunut.
Yhtäkkiä tunsin Pyhän Hengen käskevän meitä lopettamaan.
Sanoin, että Katherinen olisi itse otettava käyttöönsä -
Jumalan kirkkaus, voitelu ja voima sisällään.
Hänen olisi käytettävä auktoriteettiaan -
ja käskettävä leukaansa menemään paikoilleen.
Silloin Jumala toimisi Katherinen puolesta, -
koska Jumalan valtakunta on sisäisesti hänessä.
Kaikki me 40 ihmistä katselimme hiljaa Katherinea.
Hän alkoi kertoa leualleen, mitä sen tulisi tehdä.
Hän käski leukaansa menemään paikoilleen Jeesuksen nimessä.
Ja yhdessä napsahduksessa leuka oli paikoillaan ja täysin kunnossa.
Hän oli 14-vuotias. Jos hän pystyi siihen, sinäkin pystyt.
On kyse Jumalan valtakunnasta sisälläsi.
Pari vuotta myöhemmin kokoonnuimme Floridassa.
Opetimme siellä noin 60 lasta, -
joista en ollut nähnyt aiemmin puoliakaan.
Opetin pari tuntia siitä, -
kuinka kuullaan Jumalan ääntä ja kuinka profetoidaan.
Opetin siis lapsille, kuinka kuulla Herraa.
Aiheenani oli kuinka Jumala puhuu Raamatun kautta.
Koska lapset ovat joskus hieman höpsöjä, -
annoin heille puitteet, mitä on luvallista tehdä.
Sanoin, että rukoilisimme nyt erään pikkupojan puolesta.
Poika oli käyttäytynyt huonosti, -
joten olin keskustellut tauolla hänen äitinsä kanssa.
Olin saanut selville, -
että perheen isä kohteli huonosti poikaa ja tämän äitiä.
Isä oli ollut vaarallinen, joten he olivat paenneet häntä.
He olivat asuneet autossaan jo useiden viikkojen ajan.
Poika oli siis koditon -
ja hänen oli käsiteltävä isäänsä liittyviä asioita.
Ymmärsin nyt hänen käyttäytymistään.
Kun olimme profetoineet, olin kysynyt pojalta, -
tahtoisiko hän saada rohkaisun sanoja.
Kukapa ei tahtoisi, joten hän sanoi tahtovansa.
Istuimme siis paikoillamme, -
ja opetin lapsille, kuinka Jumala puhuu Raamatun kautta.
Mieleeni pulpahti ajatus.
Niin käy joskus rukoillessa toisen puolesta, -
kun Jumala tuo mieleen jonkun Raamatun jakeen.
Se voi olla mikä tahansa kuten:
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut."
Ne ovat jakeita, jotka on opittu ulkoa hengessä.
Ne nousevat mieleen rukoiltaessa.
Pyhä Henki puhuu jakeet kauttamme ihmisille.
Poika oli noin 10-11-vuotias. Hän asteli jonoomme.
Pojalla oli kohta meitä varten. Kysyin, mikä se oli.
Poika mainitsi jonkun pienen profeetan.
Se saattoi olla esimerkiksi Sefanja 3:12.
Kummastelin, että lapsella olisi muistissaan sellainen jae, -
kun en itsekään tunnistanut sitä.
Tiedustelin pojalta, mitä siinä sanottiin.
Poika vastasi, ettei tiennyt.
Sanoin, ettei hän voinut tietää, oliko jae rohkaiseva tai rakentava.
Käskin tarkastamaan asian ja palaamaan sitten jonoon.
Meillä oli sellainen sääntö.
Hänen lähdettyään jonoon tuli samanikäinen lapsi.
Hän sanoi kohdakseen toisen pienen profeetan.
Se saattoi olla esimerkiksi Miika. Hän kertoi luvun ja jakeen.
Ajattelin, että onpa epätavallinen lapsi, -
kun muistaa pienen profeetan. Kysyin, mitä se tarkoitti.
Hän kohotti olkapäitään ja sanoi: "En tiedä."
Vaikeroin ja käskin häntäkin tarkistamaan onko jae rohkaiseva.
Hetken päästä lapset palasivat jonoon Raamattujensa kanssa.
Toinen heistä avasi Raamattunsa -
ja puhui Sanan ensimmäistä kertaa kenellekään.
Hän luki kohdan, jossa kerrottiin miehestä, -
joka ei tahtonut olla johtaja, -
vaikka ihmiset anelivat häntä olemaan heidän johtajansa.
Olin äimistynyt.
Seuraava poika luki jakeen -
jonkun toisen pienen profeetan kirjasta.
Myöskin hänen kohdassaan kerrottiin miehestä, -
joka ei tahtonut johtajaksi, -
vaikka ihmiset hänen ympärillään painostivat siihen tehtävään.
Jumala siis sanoi, että joku oli kutsuttu johtajaksi, -
mutta tämä ei tahtonut sellaista tehtävää.
Se oli yksi hienoista asioista, joita Jumala teki.
Oli siis kaksi poikaa, joista toinen oli koditon.
Sitten oli myös eräs 14-vuotias tyttö.
Hän ei tuntenut koditonta poikaa entuudestaan.
Tyttö tuli kodittoman pojan luo.
Tyttö oli vasta toista kertaa kosketuksissa profetointiin.
Tyttö astui esiin ja sanoi:
"Äitisi rakastaa sinua paljon, olet hänen koko maailmansa."
"Hän rakastaa sinua enemmän kuin voit kuvitellakaan."
"Sen sijaan isäsi ei taida kohdella sinua samoin."
"Jumala tahtoo sinun tietävän, että Hän ei ole sellainen kuin isäsi."
"Hän rakastaa sinua ehdottomasti. Olet hänelle kallisarvoinen."
"Et voi koskaan tehdä mitään sellaista, -"
"ettei hän ehdottomasti rakasta sinua."
14-vuotias tyttö sanoi näin kodittomalle pojalle.
Eikö olekin vaikuttavaa?
Tällä tavoin Jumalan rakkaus ja Hänen valtakuntansa ilmenevät -
tavallisten ihmisten kautta.
Heillä ei tarvitse olla edes aikaisempaa kokemusta.
He voivat olla vaikka lapsia.
Jos Jumala voi käyttää heitä, Hän voi käyttää sinuakin.
Kerron erään tapauksen nuoruudestani.
Äitini oli hyvin vanhoillinen.
En ollut silloin tietoinen Pyhän Hengen vaikutuksesta -
tai siitä, että Jumalan äänen voisi kuulla.
Elämässäni oli meneillään hyvin masentava ajanjakso.
Olin masentunut ja itkeskelin useimpina päivinä.
Äitini sanoi, että se ei ollut normaalia, -
vaan kyseessä oli masennuksen henki.
Sanoin: "Eikä ole. Minulla on vain hirveä elämä!"
Äitini palasi pari tuntia myöhemmin, -
kun edelleenkin itkeskelin tuolissani.
Äitini sanoi: "Sinun on käytettävä auktoriteettiasi -"
"masennuksen henkeen." Katsoin äitiini ja nyyhkytin:
"Etkö tajua, että olen onneton. Kaikki johtuu vain minusta."
Äitini vastasi: "Kyllä, mutta se ei ole Jumalasta."
"Se on masennuksen henki. Käytä auktoriteettiasi siihen."
Nyyhkytin: "Et vain ymmärrä."
Kun äitini palasi kolmannen kerran, -
hänen sisällään ikään kuin kyti pyhä viha.
Vanhoillinen äitini laittoi kätensä päälleni ja käski: -
"Jeesuksen nimessä, masennuksen henki, lähde hänestä."
Nyyhkytin vielä hetken, -
kunnes myönsin äitini olleen oikeassa.
En itse tunnistanut henkeä, mutta äitini tunnisti.
Jumalan voima voi ilmestyä kenen tahansa kautta.
Jumala tahtoo ilmestyä sinunkin kauttasi.
Ei tarvitse olla mielettömän älykäs, -
tai käydä pappisseminaareissa parikymmentä vuotta.
Kyseessä voi olla autistinen lapsi, nuori tyttö -
tai äiti, joka ei ole kovinkaan itsevarma.
Se voi olla isoisä, joka tietää Jumalan toimivan ja olevan elävä.
Kyseessä on Jumalan kirkkaus, -
joka ei ilmesty taivaalle, -
vaan sisäisesti meihin ja elämäämme.
Hän tahtoo ilmestyä.
Hän kaipaa ilmestyä sydämensä pohjasta.
Jos me emme ilmennä Jumalan valtakuntaa ihmisille, -
Hän ei voi koskaan näyttää kirkkauttaan.
Hän päätti tuoda kirkkautensa taivaasta.
Hän otti Jumalan kirkkauden pilvestä ja tulenpatsaasta -
ja päätti asettaa kirkkautensa sisäisesti meihin.
Sinä olet kirkkauden toivo, Kristus sinussa.
Jumalan siunausta ja hyvää päivänjatkoa!
Äläkä unohda, että Jumalan kirkkaus on sisälläsi.
Suomennos: Anna-Kaisa Penttinen