TULTA JERUSALEMISTA SYDÄMEN PALVELUTYÖ
Shalom rakkaat ystävät! On ilo olla tänään kanssanne.
Tänään aiheena on isät ja pojat, -
Aabraham ja Iisak.
Aihe on erittäin mielenkiintoinen.
Luetaan 1. Mooseksen kirjan 22. luvun jakeesta 1: -
"Näiden tapausten jälkeen Jumala koetteli Aabrahamia ja sanoi hänelle:-
"Aabraham!" Hän vastasi: "Tässä olen".
Ja hän sanoi: "Ota Iisak, ainokainen poikasi, jota rakastat, ja mene -
Moorian maahan ja uhraa hänet siellä polttouhriksi vuorella, -
jonka minä sinulle sanon".
Tässä näemme jotain mielenkiintoista.
Jumala lähetti Aabrahamin uudestaan, -
niin kuin hän teki luvussa 12.
Hän sanoi Aabrahamille: "Lähde maastasi."
Luetaan tämä kohta 10 lukua takaperin.
Aiemmin Raamatussa ei ollut lukuja, niin kuin nykyään.
Hän oli tuolloin vielä Abram.
"Ja Herra sanoi Abramille: "Lähde maastasi, suvustasi ja isäsi kodista -
siihen maahan, jonka minkä sinulle osoitan."
Tässä näemme Abramin uskon tason.
Hänen piti lähteä maastaan, suvustaan ja isänsä kodista -
siihen maahan, jonka Jumala hänelle osoittaa.
Jumala sanoi osoittavansa hänelle sen maan myöhemmin.
Jumala ei osoittanut sitä maata heti.
Abramilla oli uskoa jättää kaikki ja lähteä.
Luvussa 22 nähdään, miten Aabrahamin usko -
on kasvanut suureksi.
Tässä on jotain erittäin syvällistä.
Jumala sanoi: Lähde maastasi.
Nyt hänen piti lähteä tuon maan sisällä.
Kun synnymme uudesti, -
Jeesus pelastaa meidät ja jätämme entisen elämän taakse.
Kuten Apostoli Paavali sanoi: "Se, mikä on vanhaa, on kadonnut, -
uusi on sijaan tullut."
Jätämme taakse entisen elämän ja kuljemme kohti jotain uutta.
Kun vaellamme Jumalan ja Jeesuksen Kristuksen kanssa, -
ja kasvamme uskossa, -
Jumala kutsuu meitä nousemaan vuorelle.
Lisäksi hän kutsuu meitä uhraamaan jotain meille todella rakasta.
Muuten Uudessa Testamentissa ja uudessa elämässämme -
kaikkein tärkeintä on se, mitä Jumala on antanut.
Hän antoi ainoan Poikansa.
Meidänkin tulee kasvaa uskossa kuten Aabraham.
Jumala sanoi, lähde maastasi.
Jätä siis vanha ajattelutapasi.
Tässä Jumala käski häntä nousemaan vuorelle.
Nouse paikkaan, jonne sinun on vaikea päästä omin voiminesi.
Älä tule tyhjin käsin, vaan tuo mukanasi hänet, jota eniten rakastat.
Voidaan sanoa, että hän rakasti Iisakia enemmän kuin itseään.
Jos Jumala olisi pyytänyt Aabrahamia tuomaan itsensä elävänä uhrina, -
se olisi ollut hänelle helpompaa kuin uhrata ainoa poikansa.
Hänen päässään pyöri varmasti tuhat ajatusta.
Raamatussa sanotaan näin: -
"...uhraa hänet siellä polttouhriksi vuorella, jonka minä sinulle sanon."
Aiemmin Jumala sanoi: Mene siihen maahan, jonka minä sinulle osoitan.
Nyt hän sanoi: mene vuorelle, jonka minä sinulle sanon.
Kerran Jumala pelasti meidät ja osoitti, minne meidän tulee kulkea.
Hän näytti sydämellemme tien. Jeesus on tie, totuus ja elämä.
Tien Jumalan valtakuntaan ja uuteen elämään.
Aabrahamin usko oli kasvanut. Nyt Jumala sanoi, -
että hän sanoo Aabrahamille, -
mille vuorelle hänen tulee nousta.
"Varhain seuraavana aamuna Aabraham satuloi aasinsa -
ja otti mukaansa kaksi palvelijaansa sekä poikansa Iisakin, -
ja halottuaan polttouhripuita hän lähti menemään siihen paikkaan, -
jonka Jumala oli hänelle sanonut."
Varhain aamulla -
eli ennen kuin muut olivat heränneet -
ja ennen kuin hän ehti harkita tekoa tai kysyä neuvoa Saaralta tai muilta.
Hän siis nousi varhain aamulla.
Hän satuloi itse aasinsa ja valmisteli kaiken.
Hän oli arvostettu mies, ja olisi voinut pyytää palvelijoitaan tekemään työn.
Mutta hän halusi tehdä kaiken itse.
Hänen uskonsa oli niin vahva.
Nyt nähdään, mihin hän uskoi.
Luetaan eteenpäin.
"Kolmantena päivänä Aabraham nosti silmänsä ja näki sen paikan kaukaa."
Kuningas Daavid sanoi: -
"Minä nostan silmäni vuoria kohti, mistä tulee minulle apu?
Apu minulle tulee Herralta, joka on tehnyt taivaan ja maan."
"Silloin Aabraham sanoi palvelijoilleen: -
"Jääkää tähän aasin kanssa. Minä ja poika menemme tuonne rukoilemaan;
sitten me palaamme luoksenne."
Todellinen usko toimii -
ja näyttäytyy rukouksen ja ylistyksen kautta.
Hän sanoi: Minä ja poika menemme tuonne rukoilemaan; -
sitten me palaamme luoksenne.
Heprealaiskirjeessä sanotaan, että hän uskoi -
Jumalan pystyvän jopa herättämään Iisakin kuolleista, -
jos hän uhraisi hänet kuten Jumala oli pyytänyt.
Hänen uskonsa oli niin vahva, -
että uskoi Jumalan pystyvän herättämään Iisakin kuolleista.
Tämä on tietysti profetia Herrastamme Jeesuksesta Kristuksesta.
Hän käski palvelijoiden jäädä -
ja sanoi menevänsä poikansa kanssa rukoilemaan ja palaavansa sitten.
Tällainen on Aabrahamin usko.
Jumala voi pyytää teitä tekemään jotain, -
jonka ajattelette olevan yli teidän omien voimienne.
Ensiksikin Jumala ei koskaan pyydä meiltä jotain, mihin emme pystyisi.
Jumala voi pyytää meiltä jotain, jonka ajattelemme olevan meille vaikeaa.
Meidän ei tarvitse luottaa omaan voimaamme ja kykyihimme.
Apostoli Paavali sanoi, että Jumala antoi meille kyvyn ja mahdollisuuden -
olla uuden liiton palvelijoita.
He ovat armon palvelijoita.
Mikä on mahdotonta ihmiselle, on mahdollista sille, joka uskoo.
Mikä on ihmiselle mahdotonta, on Jumalalle mahdollista.
Tämä tarkoittaa siis, että älkää luottako ihmisen voimaan, -
kun Jumala puhuu teille ja pyytää tekemään jotain.
Luottakaa Jumalaan, -
että hän antaa teille myös armonsa tehdä sen, mitä hän teiltä pyytää.
Muistakaa, että Jumala pyytää, mutta hän myös auttaa tekemään sen.
Aabraham siis uskoi, että vaikka hän uhraisi Iisakin, -
Jumala herättäisi hänet kuolleista, sillä Jumalalle on kaikki mahdollista.
Luetaan eteenpäin.
Tässä viitataan kolmanteen päivään. Jeesuskin nousi kuolleista 3. päivänä.
"Kolmantena päivänä Aabraham nosti silmänsä ja näki sen paikan kaukaa."
Myös Jeesus nousi kuolleista kolmantena päivänä.
Hän sanoi: "Minä ja poika menemme tuonne rukoilemaan; -
sitten me palaamme luoksenne."
Todellinen usko toimii aina rukouksen ja ylistyksen kautta.
"Ja Aabraham otti polttouhripuut ja sälytti ne poikansa Iisakin selkään; -
itse hän otti käteensä tulen ja veitsen, ja niin he astuivat molemmat yhdessä.
He kulkivat molemmat yhdessä, hengen yhteydessä.
Jumala haluaa, että me kulkisimme näin yhdessä lastemme, -
seurakunnan ja muiden kanssa.
"Iisak puhui isällensä Aabrahamille sanoen: "Isäni!" Tämä vastasi: -
"Tässä olen, poikani." Ja hän sanoi: "Katso, tässä on tuli ja halot, -
mutta missä on lammas polttouhriksi?"
Hän esitti yksinkertaisen kysymyksen.
"Aabraham vastasi: "Jumala on katsova itselleen lampaan -
polttouhriksi, poikani."
Tämä on profetia Jeesuksesta Kristuksesta.
"Jumala on katsova itselleen lampaan polttouhriksi, poikani."
Ja he astuivat molemmat yhdessä."
Ehkä Iisak jo ymmärsi.
Juutalaisten kirjanoppineiden mukaan Iisak oli tuolloin 37-vuotias.
Sanoin, että pojat tulevat isiinsä.
Pojat ovat isiensä kaltaisia.
Jumala haluaa nähdä, -
että elämme uskoamme todeksi, jotta lapsemmekin vaeltaisivat uskossa.
Miten hän pystyi kulkemaan yhdessä isänsä Aabrahamin kanssa tietäen, -
että Aabraham aikoi uhrata hänet polttouhrina?
Hän pystyi siihen, koska hänellä oli sama Aabrahamin usko.
Hänkin uskoi, että Jumalalle on kaikki mahdollista.
Katsokaa, mitä sitten tapahtui.
"Ja kun he olivat tulleet siihen paikkaan, jonka Jumala -
oli hänelle sanonut, rakensi Aabraham siihen alttarin, latoi sille halot, -
sitoi poikansa Iisakin ja pani hänet alttarille halkojen päälle."
Iisak ei sanonut mitään.
Luetaan Roomalaiskirjeen -
luvusta 12.
Huomatkaa, että Iisak ei väitellyt isänsä kanssa.
Hän ei kysellyt mitään.
Näin sanoo Apostoli Paavali Room. 12:1: -
"Niin minä Jumalan armahtavan lau- peuden kautta kehoitan teitä, veljet, -
antamaan ruumiinne eläväksi, pyhäksi, Jumalalle otolliseksi uhriksi;-
tämä on teidän järjellinen jumalanpalveluksenne."
Jumalanpalvelus lähtee sydämestä, ei järjestä.
Järjellä yrität kysellä ja päätellä.
Mutta tämä on sydämestä lähtevä jumalanpalvelus, -
hengellinen palvelutehtävä.
Hän sanoi, että jotta palvelutehtävänne olisi hengellinen, -
teidän tulee antaa ruumiinne eläväksi, pyhäksi, Jumalalle otolliseksi uhriksi.
Ei Jumala halua meidän kuolevan.
Jeesus kuoli kerran meidän syntiemme tähden.
Jumala herätti hänet kuolleista ja teki meidät vanhurskaiksi.
Jeesus nousi ylös taivaaseen ja istuu Jumalan oikealla puolella.
Hän antoi meille Pyhän Henkensä.
Jumala haluaa meidän antavan -
henkemme, sielumme ja ruumiimme Jumalan vanhurskaudelle, -
jotta jumalanpalveluksemme lähtisi sydämestä.
"Älkääkä mukautuko tämän maailmanajan mukaan."
Maailma ei halua muuttua ja antaa ruumistaan elävänä uhrina.
Maailman ihmiset tekevät ruumiillaan mitä itse haluavat.
Me annamme ruumiimme Jumalalle.
"Älkääkä mukautuko tämän maail- manajan mukaan, vaan muuttukaa -
mielenne uudistuksen kautta, tut- kiaksenne, mikä on Jumalan tahto, -
mikä hyvää ja otollista ja täydellistä. Sillä sen armon kautta, -
mikä minulle on annettu, minä sanon teille jokaiselle, ettei tule ajatella -
itsestänsä enempää, kuin ajatella sopii, vaan ajatella kohtuullisesti, -
sen uskonmäärän mukaan, minkä Jumala on kullekin suonut."
Iisakin elämästä nähdään, -
että hän peri isänsä uskon.
Hänkin uskoi.
Hän ei väitellyt isänsä kanssa tai valittanut kipua.
Jumala pyytää tänä päivänä monia uskovia antamaan ruumiinsa.
Jumala puhuu heille Raamatun, opetuslasten, Apostoli Paavalin, -
opettajien ja pastoreiden kautta.
Mutta he eivät halua tehdä sitä.
Ilman sitä ei kuitenkaan voi palvella Jumalaa -
koko sydämestään.
Jos palvelutyö lähtee järjestä eikä sy- dämestä, meiltä on mennyt jotain ohi.
Sen täytyy ensiksi lähteä sydämestä ja uudistaa sitä kautta mielemme.
Sieltä poistuu kaikki häiritsevät ajatukset -
ja tilalle tulee kaikki, mitä tarvitsemme.
Tämän tekee Pyhä Henki Jumalan sanan kautta.
Pyhä Henki puhdistaa mielemme Jumalan sanalla -
ja täyttää sen kaikella, mitä tarvitsemme.
Tämä on mielen uudistus.
Luetaan eteenpäin.
Täällä lukee näin: -
"Ja Aabraham ojensi kätensä ja tarttui veitseen teurastaakseen poikansa.
Silloin Herran enkeli huusi hänelle taivaasta sanoen: -
"Aabraham, Aabraham!" Hän vastasi: "Tässä olen".
Niin hän sanoi: "Älä satuta kättäsi poikaan äläkä tee hänelle mitään, -
sillä nyt minä tiedän, että sinä pelkäät Jumalaa, kun et kieltänyt minulta -
ainokaista poikaasi."
Niin Aabraham nosti silmänsä ja huomasi takanansa oinaan, -
joka oli sarvistaan -
takertunut pensaikkoon.
Ja Aabraham meni, otti oinaan -
ja uhrasi sen polttouhriksi poikansa sijasta."
Aabraham näki oinaan.
Katsokaa, mitä on kirjoitettu: -
"Niin Aabraham nosti silmänsä ja huomasi..."
"Nostan katseeni vuoria kohti..."
Nostamme katseemme ristille.
Aabraham nosti silmänsä ja näki vuoren.
Katsomme koko ajan vaikeuksiamme, -
itseämme ja omia ongelmiamme.
Hän opetti myös Iisakia nostamaan katseensa Jumalaan.
Siksi hän kulki Aabrahamin jalanjäljissä.
Rakkaat veljet ja sisaret, -
meidän ei tulisi katsoa sitä, mitä tapahtuu, vaan katsoa ristille.
Muuten näemme vain itsemme ja omat ongelmamme, -
emmekä tiedä, miten päästä eteenpäin.
Nostamme katseemme kohti Jumalan Karitsaa, -
joka kuoli puolestamme ristillä.
Silloin ymmärrämme, -
että jos hän maksoi niin kalliin hinnan meidän tähtemme, -
mitä on minun ruumiini sen rinnalla.
En halua mukautua tämän maailman mukaan.
En halua elää itsekeskeistä elämää.
Haluan elää Jumalalleni.
Kun nostamme katseemme ristille ja näemme -
hänen ristin sovitustyönsä, -
näemme Jeesuksen, -
ja silloin haluamme antaa ruumiimme eläväksi, pyhäksi, -
Jumalalle otolliseksi uhriksi.
Silloin jumalanpalveluksemme lähtee sydämestä.
Palvelemme Jumalaa uskossa.
On kirjoitettu, että Jumala palkitsee ne, jotka palvelevat uskossa.
Uskomme, että Jumala on olemassa.
Näin ollen uskomme myös, että hänelle on kaikki mahdollista.
Hän kutsuu olemattomia ikään kuin ne olisivat.
Luetaan Roomalaiskirjeen 4. luvusta.
Toivottavasti muistan kohdan oikein.
Roomalaiskirjeen 4. luku. Halleluja!
"...johon hän uskoi ja joka kuolleet eläviksi tekee ja kutsuu olemattomat, -
ikään kuin ne olisivat."
Kutsuu olemattomat ikään kuin ne olisivat.
Kun katsomme Jeesuksen ristin sovitustyötä, -
alamme uskoa niin kuin Aabraham uskoi.
Luetaan eteenpäin: "...uhrasi sen polttouhriksi poikansa sijasta.
Ja Aabraham pani sen paikan nimeksi "Herra näkee".
Niinpä vielä tänä päivänä sanotaan: -
"Vuorella, missä Herra ilmestyy".
Ja Herran enkeli huusi Aabrahamille toistamiseen taivaasta ja sanoi: -
"Minä vannon itse kauttani, sanoo Herra: Sentähden että tämän teit -
etkä kieltänyt minulta ainokaista poi- kaasi, minä runsaasti siunaan sinua -
ja teen sinun jälkeläistesi luvun pal- joksi kuin taivaan tähdet ja hiekka, -
joka on meren rannalla, ja sinun jälke- läisesi valtaavat vihollistensa portit.
Ja sinun siemenessäsi tulevat siunatuiksi kaikki kansakunnat -
maan päällä, sentähden että olit minun äänelleni kuuliainen."
"Sentähden että olit minun äänelleni kuuliainen."
Sitten Aabraham palasi palvelijainsa luo, ja he nousivat ja kulkivat yhdessä-
Beersebaan. Ja Aabraham jäi asumaan Beersebaan."
Beerseba sisältää hepreaksi luvun 7, joka tarkoittaa siunausta.
Tapahtui niin kuin Aabraham uskoi.
Hän meni rukoilemaan ja palasi.
Kun katsomme Jeesusta -
ja näemme hänen sovitustyönsä, -
annamme ruumiimme eläväksi, py- häksi ja Jumalalle otolliseksi uhriksi.
Olemme tosissamme Jumalan kanssa.
Silloin myös lapsemme tulevat kulkemaan samaa tietä.
Saamme niittää Jumalan siunauksia.
Kuten on kirjoitettu: -
"Herran siunaus rikkaaksi tekee, ei oma vaiva siihen mitään lisää."
Kun meitä kehotetaan antamaan elämämme Jeesukselle, -
nostamaan katseemme kohti vuoria ja lähentymään Jumalaa, -
ajattelemme, että vain muut kykenevät siihen.
Vain pastorit ja seurakunnan palvelijat, mutta en minä.
Se on tarkoitettu meille kaikille.
Vaikka ajattelisimme sen olevan meille vaikeaa, -
meidän tulee kiinnittää katseemme Jeesukseen.
Luetaan vielä lopuksi Heprealaiskirjeestä.
Heprealaiskirjeen 4. luku. Halleluja!
Hepr. 4.
Täällä lukee näin.
Sanoin luku 4, mutta katsoin lukua 5.
Hepr. 4:14: "Kun meillä siis on suuri ylimmäinen pappi, läpi taivasten -
kulkenut, Jeesus, Jumalan Poika, niin pitäkäämme kiinni tunnustuksesta.
Sillä ei meillä ole sellainen ylimmäinen pappi, joka ei voi sääliä meidän -
heikkouksiamme, vaan joka on ollut kaikessa kiusattu samalla lailla -
kuin mekin, kuitenkin ilman syntiä.
Käykäämme sentähden uskalluksella armon istuimen eteen, -
että saisimme laupeuden ja löytäisimme armon, -
avuksemme oikeaan aikaan."
Sana sanoo, että meillä on ylimmäinen pappi, -
läpi taivasten kulkenut, Jeesus, Jumalan Poika.
Sana kehoittaa meitä käymään armon istuimen eteen.
Armon istuin on vuori, se on Kristuksen risti.
Siellä on armo, -
jonka kaltaista emme olisi voineet kuvitella.
Lähestymme armon istuinta -
ja olemme varmoja, että Jumala Jeesuksen Kristuksen kautta, -
auttaa meitä kulkemaan hänen jäljissään maan päällä.
Hän auttaa meitä heikkouksissamme -
ja kun meidän on vaikea antaa ruumiimme eläväksi, pyhäksi -
ja Jumalalle otolliseksi uhriksi.
Hän auttaa meitä armonsa ja henkensä kautta.
Jumala tarvitsee vain meidän tahtomme.
Jumala ei halua tehdä sitä väkisin, -
vaan haluaa meidän tekevän sen vapaasta tahdostamme.
Kun katsomme ristin sovitustyötä, alamme haluta sitä.
Sisimmässämme tapahtuu jotain, ja silloin Jumala voi -
alkaa toimia elämässämme.
Jonkun ajan, päivien tai kuukausien, kuluttua, -
voimme nähdä, mistä lähdimme ja mihin olemme päässeet.
Rakkaat veljet ja sisaret, -
meidän tulee ymmärtää, että Jumala haluaa meidän elävän -
uskoamme todeksi -
ja välittävän uskoamme lapsillemme. Se on suurin siunaus.
On kirjoitettu, että vanhurskaan -
lastenlapsetkin tulevat osallisiksi hänen uskostaan.
Uskon, että olemme tällaisia.
Pystymme välittämään uskoamme -
lapsillemme ja lastenlapsillemme.
Toivon, että nostaisitte katseenne Jeesuksen ristille, -
lähestyisitte armon istuinta -
ja vastaanottaisitte sieltä kaiken tarvitsemanne.
Näette ristin sovitustyön -
ja voitte antaa ruumiinne eläväksi, py- häksi ja Jumalalle otolliseksi uhriksi.
Kasvakaa uskossa ja palvelkaa Jumalaa koko sydämestänne -
älkääkä mukautuko tämän maailman mukaan.
Rakastan teitä ja toivotan teille kaikkea hyvää! Rauhaa Jerusalemista!
Suomennos: Sonja Mattayev