TULTA JERUSALEMISTA
Shalom, rakkaat ystävät! On ilo liittyä seuraanne!
Uskon, että tekin kuuntelette ilolla Jumalan Sanaa.
Pääsiäinen, pesah, lähestyy.
Pesah on tärkeä Israelille ja kaikille Jeshuaan uskoville.
Pesahina Jumala vapautti Israelin kansan Egyptistä.
Egypti, hepreaksi Mitsrajim, tulee sanoista "heillä on ahdinko".
Jumala lupasi Abrahamille vapauttaa Israelin kansan, -
vieläpä suuren omaisuuden kanssa, koska Hän siunaisi heitä.
Mutta mitä Jumala sanoi Moosekselle?
Luin eilen ne jakeet, 2. Moos. 3-4.
Jumala sanoi Moosekselle kuulleensa kansansa huudot -
ja lunastavansa heidät.
"Lunastus" on hepreaksi ge'ula.
Jumala lunasti heidät tuodakseen heidät pois Egyptistä.
Meidän on ymmärrettävä, että Jumala kuulee aina, -
ja näkee aina, mitä meille tapahtuu.
Pesah kertoo Jumalan teosta.
Kun luemme pesahista, -
sekä Toorasta että Uudesta testamentista, -
näemme, että se on elävän Jumalan teko.
Lunastus on Jumalan teko, ei ihmisen.
Nykyään on kaikenlaisia vääriä opettajia, -
jotka väittävät, että lunastus riippuu meistä itsestämme.
Lunastus ei riipu ihmisistä, vaan ainoastaan Jumalasta.
Se tulee selvästi ilmi Toorastakin.
Jumala sanoi mielenkiintoisen lauseen 2. Moos. 12:ssa.
Hän antoi luvan kuoleman enkelille mennä jokaiseen taloon Egyptissä -
tappamaan jokaisen esikoisen, -
jopa eläinten esikoiset.
Kaikki esikoiset kuolivat, myös faaraon poika.
Mutta mikä oli tärkeä seikka tuolloin Egyptissä?
Luetaan, mitä Jumala sanoi.
2. Moos. 12:1.
Jumala puhuu Moosekselle.
"Ja Herra puhui Moosekselle ja Aaronille Egyptin maassa sanoen: -
'Tämä kuukausi olkoon teillä kuukausista ensimmäinen; -
siitä alottakaa vuoden kuukaudet.
Puhukaa koko Israelin kansalle ja sanokaa: -
Tämän kuun kymmenentenä päivänä ottakoon kukin perheenisäntä -
itsellensä karitsan, yhden karitsan joka perhekuntaa kohti.
Mutta jos perhe on liian pieni koko karitsaa syömään, -
niin ottakoon lähimmän naapurinsa kanssa yhteisen karitsan, -
henkilöluvun mukaan."
"Ja karitsanne olkoon virheetön, vuoden vanha urospuoli; -
lampaista tai vuohista se ottakaa.
Ja pitäkää se tallella neljänteentoista päivään tätä kuuta; -
silloin Israelin koko seurakunta teurastakoon sen iltahämärässä."
Muistakaa tämä: "Israelin koko seurakunta."
"Ja he ottakoot sen verta ja sivelkööt sillä molemmat pihtipielet -
ja ovenpäällisen niissä taloissa, joissa he sitä syövät."
Silloin juutalaisten ovenpielissä ei vielä ollut mezuzoita, -
vaan sanalla mezuzot viitataan vain ovenpieliin, -
jotka reunustavat ovea ylhäältä alas, ja ovenpäällinen on oven yläpuolella.
Niihin siveltiin veri.
Ne kuvastavat aivojamme ja sydäntämme.
Karitsan verellä piti sivellä -
"molemmat pihtipielet ja ovenpäällisen niissä taloissa, joissa he sitä syövät.
Ja he syökööt lihan samana yönä; tulessa paistettuna, -
happamattoman leivän ja katkerain yrttien kanssa he sen syökööt."
Ja niin edelleen: Älkää kypsentäkö sitä vedessä, vaan tulessa, -
ja syökää se sisälmyksineen, älkääkä jättäkö siitä mitään, -
mutta jos jotain jää, polttakaa se.
Katsotaan, mitä Jeshua sanoo siitä Uudessa testamentissa.
Luuk. 12.
Jeshua sanoo siinä jotain mielenkiintoista.
Luuk. 12:49. Jälleen luku 12.
"Tulta minä olen tullut heittämään maan päälle; -
ja kuinka minä tahtoisinkaan, että se jo olisi syttynyt!
Mutta minä olen kasteella kastettava, -
ja kuinka minä olenkaan ahdistettu, kunnes se on täytetty!"
Tässä puhutaan tulesta, mutta en puhu nyt siitä, -
vaan siitä, että lunastus riippuu ainoastaan Jumalasta.
Miten Jumala lunasti Israelin kansan kuoleman enkeliltä?
Sanomalla: "Ottakaa karitsa..."
Karitsa symboloi syntien anteeksiantamusta.
Luetaan Johanneksen evankeliumin luvusta 1.
Se on mielenkiintoista.
Katsotaan, -
mitä Johannes Kastaja sanoo.
Joh. 1:24: "Ja lähetetyt olivat fariseuksia; -
ja he kysyivät häneltä ja sanoivat hänelle: -
'Miksi sitten kastat, jos et ole Kristus etkä Elias etkä se profeetta?'
Johannes vastasi heille sanoen: 'Minä kastan vedellä; -
mutta teidän keskellänne seisoo hän, jota te ette tunne.
Hän on se, joka tulee minun jälkeeni -
ja jonka kengänpaulaa minä en ole arvollinen päästämään.'
Tämä tapahtui Betaniassa, Jordanin tuolla puolella, -
jossa Johannes oli kastamassa.
Seuraavana päivänä hän näki Jeesuksen tulevan tykönsä ja sanoi: -
'Katso, Jumalan Karitsa, joka ottaa pois maailman synnin!'"
Hän puhuu sekä tulesta että Karitsasta, joka ottaa pois maailman synnin.
Lunastus riippuu siis vain Jumalasta.
Ette voi tehdä yhtään mitään Jumalan lunastuksen eteen.
Ette voi tehdä muuta kuin avata sydämenne sille.
On meidän parhaaksemme, ettemme tee mitään, -
koska jos lunastus riippuisi meistä, -
emme voisi pelastua.
Ihminen ei voi tehdä mitään oman pelastuksensa eteen.
Se on yksin Jumalan käsissä.
Siksi Jeshua sanoi Joh. 3:16:ssa: -
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, -
joka häneen uskoo, hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
Pesah kertoo tästä elämän lahjasta.
Saimme lahjaksi iankaikkisen elämän.
On kaikenlaisia olosuhteita, sairauksia ja viruksia, -
jotka toimivat meitä vastaan ja häiritsevät meitä.
Muistakaamme silloin, ettei lunastus riipu meistä.
Myöskään puolustuksemme ei ole meidän varassamme, -
vaan Jumalan.
Terveys, lunastus ja kaikki liiton siunaukset -
perustuvat Jumalan toimintaan.
Meidän on kuitenkin muistettava oma tehtävämme, sillä usko toimii aina.
"Minä nostan silmäni vuoria kohti: mistä tulee minulle apu?
Apu minulle tulee Herralta, joka on tehnyt taivaan ja maan."
Katson Jeshua Messiaaseen, "uskon alkajaan ja täyttäjään", -
kuten Heprealaiskirje sanoo, jälleen luvussa 12.
Meidän on katsottava Jeshuaan, Jumalan Karitsaan, -
ja otettava Häneltä vastaan Hänen hyvyytensä.
2. Kor. 1:20: "Sillä niin monta kuin Jumalan lupausta on, -
kaikki ne ovat hänessä "on"; -
sentähden tulee hänen kauttaan myös niiden 'amen'..."
Olemme saaneet Jumalalta avaimen, Jumalan Karitsan veren, -
joka on ratkaisu kaikkeen.
Jos minulta kysytään, mikä on hengellisen elämän ydin, -
niin se on Messiaan veri.
Siitä verestä alkaa uusi vuosi.
"Tämä kuukausi olkoon teillä kuukausista ensimmäinen..."
Vuosi alkaa siitä, koska veri kuvastaa elämää.
Ihmisen sielu on veressä. Veri tarkoittaa elämää.
Mehän tiedämme, että kun Jeshua vuodatti verensä, -
Hän antoi meille ikuisen elämän, Jumalan elämän.
Vuosi on jatkuva käsite Kirjoituksissa.
Päivä on lyhyt aika, mutta vuosi on jotain pysyvää.
Kun Jeshua vuodatti verensä, siitä alkoi uusi aikakausi, -
Jumalan armon ja laupeuden aikakausi.
Siksi meidän ei tarvitse pelätä ympäröiviä tapahtumia.
Tietäkää, että Jeshua on vuodattanut verensä, -
ja se veri puhuu parempaa kuin Aabelin veri, -
kuten Hepr. 12 sanoo.
Se veri sanoo jotain Jumalalle.
Mitä Toora sanoo siitä?
Kerran vuodessa, vuoden tärkeimpänä juhlana, -
sovituspäivänä, jom kippurina, -
josta puhutaan 3. Moos. 23:ssa, -
ylipappi astui kaikkeinpyhimpään.
Siellä oli liitonarkki, -
jonka sisällä oli liitontaulut.
Kerrotaan, että Mooses pani sinne sekä rikotut että uudet taulut.
Rabbien mukaan siellä oli myös "alkuperäinen Toora".
En tiedä, oliko niin, mutta niin sanotaan.
Arkissa oli siis mannaa, liitontaulut ja Aaronin kukkiva sauva.
Ne kaikki kertovat Israelin lasten kapinahengestä.
Ensinnäkin manna. Se on mielenkiintoista.
"Ihmiset söivät enkelien leipää," sanoo Psalmi 78.
He halusivat lihaa, ja Jumala antoi sitä, -
mutta sanoi sitä kapinaksi.
Jumala antoi laintaulut, mutta he kapinoivat.
Kansa nousi pitämään iloa epäjumalan kunniaksi.
Siellä oli Aaronin sauva, koska kansa kapinoi Jumalaa ja Moosesta vastaan.
Kaikki ne kolme esinettä todistavat ihmistä vastaan.
Ylipappi uhrasi ennen uhrin sekä itsensä että kansan puolesta.
Koskaan ei tarkistettu ylipappia tai kansaa, -
vaan ainoastaan karitsa.
Karitsan piti olla virheetön.
Siitäkin näemme, ettei lunastus riipu meistä.
Ylipappi otti synnit ihmisten päältä ja siirsi ne karitsaan.
Hän siirsi kansan synnit karitsaan.
Se on pitkä juttu, -
mutta siihen kuului myös vuohi, joka lähetettiin autiomaahan.
Jos vuohi lähti, kaikki oli kunnossa.
Ylipappi astui siis kaikkeinpyhimpään kerran vuodessa, -
ja hänellä oli mukanaan verta, jota hän pirskotti kaikkialle.
Siellä oli kaksi kerubia, jotka katsoivat toisiaan.
Jo ennen sinne astumistaan ylipappi oli pirskottanut verta.
Sanon sitä paikkaa oikeussaliksi.
Ylipapin tuoman veren ansiosta -
Jumala armahti vuodesta toiseen kansan rikokset ja synnit, -
mutta vain vuodeksi.
Jeshua toi ikuisen uhrin, -
koska Hän toi uhrin Pyhässä Hengessä.
"Teurasuhriin ja ruokauhriin et sinä mielisty; -
minun korvani sinä avasit..." Näin sanotaan psalmissa 40.
Silloin ymmärsin, että minusta on kirjoitettu kirjakääröösi.
Tulin tekemään sinun tahtosi. "Ruumiin sinä minulle valmistit."
Näin kuningas Daavid profetoi Jumalan Karitsasta, Jeshuasta.
"Katso, minä tulen... tekemään sinun tahtosi, Jumala."
Hän antoi itsensä Pyhässä Hengessä ristille.
Pyhä Henki on ikuinen, joten Hänen uhrinsa on ikuinen.
Kaikki, jotka ottavat vastaan Jeshuan Jumalan Karitsana, -
joka ottaa pois maailman synnin, -
saavat ikuisen armahduksen synneistään.
Jeshua sanoi ristillä: "Se on täytetty."
Rakkaat veljet ja sisaret, rakkaat ystävät, -
lunastus ei ole meistä kiinni.
Meidän ei tarvitse muuta kuin katsoa Jeshuaan, -
uskon alkajaan ja täyttäjään.
Katsomme Jumalan Karitsaan, joka kantaa maailman synnin.
Se ratkaisee.
Jos käännämme katseemme vähänkin oikealle tai vasemmalle, -
näemme heti vanhat synnit ja kiroukset, -
ja alamme murehtia menneisyyttä tai tulevaisuutta, -
maan tilannetta, terveyttä ja niin edelleen.
En tarkoita, ettemme saisi pohtia niitä rationaalisesti.
Täytyyhän meidän pohtia niitä.
Mutta heti kun täydellinen lunastus ristillä katoaa silmistämme, -
alamme ajatella negatiivisesti.
Silloin yritämme tehdä jotain tilanteen muuttamiseksi.
Meidät on kutsuttu maan suolaksi ja maailman valoksi, -
myös muuttamaan elämäämme ja yhteiskuntaamme -
Melkisedekin, Vanhurskauden Kuninkaan, avulla.
Lupasin puhua vuodesta.
Mainitsin Melkisedekin.
Jesajan luku 61.
Kun Jeshua luki ensimmäistä kertaa Kirjoituksia kansalle, -
ja varmasti aina muulloinkin, -
Hän luki tätä Jesajan kirjan kohtaa.
Jes. 61:1: "Herran, Herran Henki on minun päälläni, -
sillä hän on voidellut minut julistamaan ilosanomaa nöyrille, -
lähettänyt minut sitomaan särjettyjä sydämiä, -
julistamaan vangituille vapautusta ja kahlituille kirvoitusta, -
julistamaan Herran otollista vuotta ja meidän Jumalamme kostonpäivää..."
Jumalan kostonpäivä oli se perjantai, kun Jeshua oli ristillä.
Kaikki kosto kaatui Jeshuan päälle.
Otollinen vuosi on se, jonka me saimme.
Se on jatkuvaa.
Se vuosi alkoi pääsiäisestä, pesahista, Golgatalla -
kaikille, jotka uskovat.
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, -
joka häneen uskoo, hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
Jeshua ei tullut tuomitsemaan maailmaa, -
vaan että maailma pelastuisi Hänen kauttaan.
Mutta se, joka ei usko, on jo tuomittu.
Mitä lunastus sisältää, ja mikä se on?
Se on Jumalan armonteko.
"...lohduttamaan kaikkia murheellisia -
panemaan Siionin murheellisten päähän - antamaan heille -
juhlapäähineen tuhkan sijaan, iloöljyä murheen sijaan, -
ylistyksen vaipan masentuneen hengen sijaan..."
Eikä siinä kaikki: -
"...ja heidän nimensä on oleva 'vanhurskauden tammet'..."
Elei hatsedek, "vanhurskauden sankarit".
Sekin tulee Jumalan lunastustyöstä.
"...'Herran istutus', hänen kirkkautensa ilmoitukseksi."
Jumala tahtoo kirkastaa kansaansa Israelia ja seurakuntaansa.
Katsotaan, mitä Paavali kirjoittaa siitä.
Roomalaiskirjeen luku 8.
Se on mielenkiintoista.
Mitä hän sanoo?
Hän puhuu tärkeistä asioista.
Room. 8:28: -
"...kaikki yhdessä vaikuttaa niiden parhaaksi, jotka Jumalaa rakastavat, -
niiden, jotka hänen aivoituksensa mukaan ovat kutsutut.
Sillä ne, jotka hän on edeltätuntenut, -
hän on myös edeltämäärännyt Poikansa kuvan kaltaisiksi, -
että hän olisi esikoinen monien veljien joukossa; -
mutta jotka hän on edeltämäärännyt, ne hän on myös kutsunut; -
ja jotka hän on kutsunut, ne hän on myös vanhurskauttanut; -
mutta jotka hän on vanhurskauttanut, ne hän on myös kirkastanut."
Sitä on lunastus.
Israelin lähtö Egyptistä oli Jumalan kirkastusteko.
Israelin kansa vapautui orjuudesta, -
koska Jumala vanhurskautti heidät.
Koko Egypti oli pimeyden vallassa, -
Jumalan tuomion alla, suuressa ahdistuksessa.
Mutta Israelin kansa sai kokea Jumalan lunastuksen ja armon.
He eivät tehneet mitään sen eteen.
He kuuntelivat vain Moosesta ja Aaronia -
ja ottivat taloonsa karitsan kaikkien nähden.
Jeshuakin oli ristillä yleisön edessä.
Siellä oli pappeja, poliitikkoja, roomalaisia ja maalaisväkeä.
He kaikki näkivät, kun Jeshua kantoi ristinsä Golgatalle -
ja Hänet ristiinnaulittiin.
Nämä tapahtumat eivät vain muistuta toisiaan, vaan ne omat sama asia.
Jeshua teki sen meidän jokaisen puolesta, -
meidän, jotka uskomme, että Hän on Jumalan Karitsa, -
Herran Voideltu, "Lunastuksen Enkeli", kuten juutalaiset sanovat.
Lunastaja, muistakaa se! Hän teki sen vuoksemme.
Lunastukseen kuuluu myös se, että Jumala vanhurskauttaa, -
siunaa, parantaa ja kirkastaa.
Meidän ei tarvitse katsoa itseämme ja surkutella: -
"Enhän minä ole mitään!"
Niinpä! Me olimme arvottomia, kuten Paavalikin kirjoittaa.
Emme olleet sankareita, rikkaita emmekä viisaita.
Jumala kuitenkin valitsi meidät ja kirkasti meidät.
Hänen valintansa riittää meille. Se on lunastuksen ja armon teko.
Armoa ei voi täydentää millään.
Ihmisteot eivät lisää siihen mitään.
Armo vain otetaan vastaan.
Jos ihmiset ymmärtäisivät tämän, -
monista vaikeuksista ja ongelmista päästäisiin eroon.
Ne sulaisivat pois.
Meidän on ymmärrettävä, -
että teemme kaiken uskossa siihen, -
että Hän on lunastanut meidät, -
ja vapauttanut meidät ahdingosta ylistykseen.
Hän lunasti meidät pimeyden valtakunnasta -
ainoan Poikansa kuningaskuntaan.
Opettelemme nyt elämään siinä lunastuksessa.
Opettelemme ottamaan lunastuksen sieluumme, tahtoomme, -
mieleemme, toimintaamme -
ja kaikille elämänalueillemme.
Se on tärkeää.
Rukoilen meidän kaikkien puolesta, -
että ottaisimme vastaan Jumalan armontyön, -
emmekä yrittäisi täydentää sitä.
Täydentämisyritykset vain pilaavat sen.
Jumalan armoa ei tietenkään voi pilata, -
mutta jos sitä yrittää täydentää, se ei enää ole armoa.
Armo on armoa, piste.
Lunastus on pelkkää armoa.
Israelilaisten joukossa oli varmasti lurjuksia.
Tietysti pitäisi käyttäytyä hyvin.
Kun ihminen ottaa vastaan armon, hänen käytöksensä muuttuu.
Hänen luonteensa muuttuu.
Rukoilen Herra Jeshuan nimessä, -
että tänään me kaikki ottaisimme armon elämäämme.
Otamme vastaan lunastuksen ja armon, emmekä yritä täydentää sitä.
Otamme armon vastaan uskossa ja elämme Herran lunastuksessa.
Jos et vielä usko Jeshuaan, sano perässäni: -
Jeshua, uskon, että sinä kuolit syntieni edestä, -
nousit kuolleista ja vanhurskautit minut.
Avaan sydämeni. Astu sydämeeni ja ole Herrani ja Pelastajani!
Kiitos, Isä, iankaikkisesta elämästä ja syntien anteeksiantamuksesta!
Rukoilen Jeshua Messiaan nimessä, aamen ja aamen!
Shalom Jerusalemista!
Suomennos: Hannele Lehtoranta