Shalom, kallid sõbrad! Mul on rõõm teiega ühineda
ja õpetada teile Jumala Sõna, mis mu südamel on.
Loeme Uuest Testamendist ühest sündmusest,
mida Jeesus koges, enne oma surma.
Markuse 14:32.
See juhtus Getsemanis.
"Ja nad tulid paika, mille nimi on Ketsemani.
Ja Jeesus ütles oma jüngritele:
'Istuge siin, seni kui ma olen palvetanud!'
Ja ta võttis enesega Peetruse ja Jaakobuse ja Johannese
ning muutus kurvaks ja tundis ahastust.
Ja Jeesus ütles neile:
'Mu hing on väga kurb surmani.
Jääge siia ja valvake!'
Ja ta läks pisut eemale, langes maa peale ja palvetas,
et kui on võimalik, see tund läheks temast mööda.
Ja ta ütles: 'Abba, Isa! Sinul on kõik võimalik!
Vii see karikas minust mööda!
Kuid ärgu sündigu see, mida mina tahan,
vaid see, mida sina tahad!'"
Oleme harjunud nägema oma Issandat Jeesust tugevana,
võitjana ja sangarina, ja seda Ta ongi.
Tuleb siiski meeles pidada, et Jeesus oli olemuselt kui inimene.
Ta elas maa peal täiusliku inimesena.
Maarja, kes Ta ilmale tõi, täitus Püha Vaimuga,
Ta ütles: "Vaata, siin on Issanda teenija,
sündigu mulle sinu sõna järgi,"
kui Jumal oli Tema juurde ingli saatnud.
See juhtum näitab, kui siiras oli Jeesus oma jüngrite seas.
Nad olid Tema sõbrad.
Ta oli öelnud: "Kui peate mu käske, olete mu sõbrad."
Ta oli siiski austatud õpetaja.
Aga nüüd kutsus Ta kaasa vaid kolm lähimat sõpra,
ja ütles neile otse, et Tal oli käsil elu raskeim hetk.
Mõelge: Ta teadis, et läheb 33-aastaselt ristile.
Ta hakkas neile rääkima, kuidas Messias peab kannatama.
Ta sureb ja tõuseb kolmandal päeval üles.
Arvame, et tuleviku teadmine leevendab meie elu,
kuna tulevik tuleb auline.
Aga kui ees ootavad rasked ajad
ja elu on karm,
ei aita see üldse.
Jeesus räägib siin oma südame põhjast.
Ta ütleb kuningas Taaveti kombel:
"Mu hing on väga kurb surmani."
Kujutlege seda olukorda!
"Mu hing on väga kurb surmani."
Jeesus kandis ristil kõik meie patud ja haigused,
mitte üksnes füüsilised, vaid ka vaimuhaigused.
Ta hakkas meie eest kannatama juba Getsemanis.
Ta kandis ära meie masenduse.
"Mu hing on väga kurb surmani."
Ta rääkis oma murest avalikult ja palvetas.
Mida teeme, kui meil on raske ja oleme masendunud,
kui tunneme, et oleme üksi, ja me ei tea, mis ees ootab,
või kui teame, et ees on raskused?
See on koht pühitsuspalve jaoks.
Õpime siit, et Jumalale ei pühenduta vaid üks kord, kui sünnime,
ja vanemad viivad meid kirikusse või sünagoogi
ja pühitsevad meid Jumalale.
Ei, ei! Pühitsemine peab pidev olema.
Meie elus tuleb hetki, kui otsustame tegutseda
Jumala tahte järgi. Otsustame järgida Jumalat.
Mida Jeesus ütleb? "Abba, Isa..."
Hiljem ütleb Ta "Mu Isa!
Sinul on kõik võimalik! Vii see karikas minust mööda!"
See oli raske karikas, Jumala viha karikas.
Ta ütles: "Mu Jumal, mu Jumal, miks sa mind hülgasid?"
Ta jõi Jumala viha karika.
Jeesus võttis enda peale kogu meie kurjuse,
kõik, mida oleme teinud esimesest inimesest kuni viimaseni.
Ta lisas: "Kuid ärgu sündigu see, mida mina tahan,
vaid see, mida sina tahad!" See oli Tema otsus.
Kui meil on raske, peame ennekõike siirad olema.
Peame oma tundeist ausalt rääkima.
Ma ei mõtle, et peame kuulutama oma halba ensetunnet
üha uuesti ja uuesti.
Ei, vaid tunnistame fakte.
"Mu hing on väga kurb surmani." See on fakt.
Seepärast hüüan Sind, nagu Taavet. Meenuta mind,
nagu mina meenutan kogu Su armu ja headust.
Mul on raske, kui tulen Su ette, Issand!
Nii tegi Jeesus. Ta jättis meile eeskuju.
Ta rääkis siiralt.
Ta ei olnud siiras ainult inimestega, vaid ka Jumalaga.
Tavaliselt, kui inimestega ebasiirad oleme,
oleme ebasiirad ka Jumalaga.
Jeesus ütles siiralt Peetrusele, Jaakobusele ja Johannesele:
"Olge minuga, valvake ja toetage mind! Ma vajan teid!"
Siin on üks terve õpetus.
Kui Jeesus, Jumala Poeg ja Messias, vajas oma jüngreid,
kui palju enam meie üksteist vajame!
"Valvake ja palvetage minuga! Mul on raske."
Mida tähendab valvata? Palvetada.
Kui Ta naastes nad magamast leidis, ütles Ta Peetrusele:
"Kas sa magad, Siimon? Kas sa ei jaksa ühtainustki tundi valvata?
Valvake ja palvetage, et te ei satuks kiusatusse!"
Ta palus neil palvetada, sest Tal oli raske,
aga ka seetõttu, et nad ei peaks kiusatusse sattuma,
kuna Ta teadis, mis nendega juhtub, kui Ta vangistatakse.
Seepärast õhutas Ta neid palvetama.
Vajame üksteist, üksteise palveid, vennad ja õed!
Vahel on mõnel meist raske,
ja selle maailma kombel hakkame teda tihti hukka mõistma,
ja mõtlema, mis ta valesti on teinud.
"Ta on kindlasti midagi halba teinud, kuna temaga nii juhtus!"
Ei. Ka Jeesus polnud midagi halba teinud.
Jeesus õhutas neid palvetama, kuna Ta oli nende juurest lahkumas
ja kolme päeva jooksul ootasid neid mitmed kiusatused.
Peetrus isegi salgas Issandat.
Seepärast õhutas Jeesus palvetama. Palve on taeva võti.
Palve seob meid püha Jumalaga,
Püha Vaimuga.
Palve on vestlus Jumalaga. Jeesus ütles:
"Kuid ärgu sündigu see, mida mina tahan, vaid see, mida sina tahad!"
Pidage meeles, et igas palves,
eriti uuesti Jumalale pühitsedes, tuleb öelda:
"Mitte see, mida mina tahan, vaid see, mida sina tahad!"
Aga kas teate mis? Siin on Jumala täiuslik tahe.
Toora, Prohvetid, Kirjutised ja Uus Testament.
Peame siit õppima, mis on Jumala täiuslik tahe.
Selle õpetuse järgi tahab Ta, et end Temale pühendaksime.
Ta tahab, et elaksime Tema armus ja armastuses.
Ta tahab, et säraksime pimeduses ja tunnistaksime Temast.
See on Jumala tahe.
Meil kõigil on vahel raske.
Me ei pea ristile minema, nagu Jeesus,
aga igaühel meist on oma rist.
Peame, ma ei tahaks öelda 'võitma',
sest peame tõeliselt Jumalale anduma.
Oma vähese kogemuse järgi kinnitan teile,
et igaühel meist on oma rist.
Kuidas me selle all vastu peame? Õpime seda Jeesuselt.
Tahan teile veel üht kohta näidata.
Jeesus on suur ülempreester. Heebrealaste 4:14.
"Et meil nüüd on suur ülempreester Jeesus, Jumala Poeg,
kes on läbinud taevad,
siis hoidkem kinni usust, mida me tunnistame!"
Ärgem hüljakem seda, mida oleme saanud.
Hoidkem sellest kinni!
See on midagi kindlat ja püsivat.
Hoidkem kinni oma usu tunnistusest. Mis see usu tunnistus on?
See, et Jeesus on Issand, ja Ta kandis ristil meie patud.
"Ta võttis enese peale meie haigused
ja kandis meie valud."
"Tema vermete läbi on meile tervis tulnud."
Pole muud nime, mille kaudu päästetud saada.
Peame siis pidevalt kuulutama seda,
et Jeesus suri meie pattude eest, tõusis surnuist,
vabastas meid pattudest ja Tegi meid õigeks Vaimus.
Siis kasvame vaimselt.
"Sest meil pole niisugune ülempreester,
kes ei suuda kaasa tunda meie nõrkustele..."
Pange tähele, et tunnistus ühendatakse just nõrkushetkega.
"...vaid selline, kes on olnud kõigiti kiusatud nii nagu meie,
ja siiski ilma patuta."
Ta sattus kiusatustesse, kuid ei langenud pattu.
Meigi satume kiusatustesse, kuid võime jäta patu tegemata,
Tema tõttu,
keda kutsutakse ülempreestriks Melkisedeki korra järele,
tänu Juuda Lõvile, meie Issandale Jeesusele.
"Läki siis julgusega armu aujärje ette,
et me halastust saaksime ja armu abiks leiaksime parajal ajal!"
Kuidas läheme armutrooni ette ja leiame armu õigel ajal?
Usu, tunnistuse ja palvega.
Nii läheneme armutroonile, elavale Jumalale.
Tuleb siiski meeles pidada,
et meid täidab rõõm.
Eelkõige rõõmustame.
Kas mäletate, mis juhtus meie esiema Saaraga?
Aabraham ja Saara ootasid 25 aastat.
Saara oli viljatu. Ta ei saanud lapsi sünnitada.
Mida see vaimselt tähendab?
Ta ei kandnud vilja.
Mida inglid rääkisid, kui Aabrahami külastasid?
"Aasta pärast on sul poeg."
Saara naeris ja andis pojale nimeks Yitzhak, 'ta naerab'.
Ei ole lihtne 25 aastat oodata!
Nad nägid, et teistele sündis pidevalt lapsi.
Aabram oli lugupeetud 'Arami isa'.
Siis andis Jumal talle nimeks Aabraham,
"paljude rahvaste isa", aga ta ei saanud lapsi.
Nii püüdis ta Jumalat aidata
ja ta naine andis talle oma orjatari Haagari.
Sündis Ismael ja Jumal õnnistas ka teda,
kuid Jumal oli lubanud, et Saara sünnitab poja.
See polnud kerge. See oli väga raske.
Näen vaimusilmas, kuidas Aabraham palvetas pühitsemispalve
alati, kui sattus katsumustesse,
kui talle kibedaid mõtteid pähe tuli.
Mäletame ju, kuidas ta kaebas,
et tema sulane Elieser pärib tema surma järel kogu vara.
Jumal vastas, et seda ei juhtu, vaid et ta saab poja Saaraga.
Sõbrad, satume kiusatustesse, kuid miks?
See ongi huvitav küsimus.
Ma ei hakka ehitama teoloogiat selle kohta,
mida kõike peame läbi elama,
kuid paljud meist satuvad kiusatusse, et leida rõõm,
et õppida kõigis olukordades Issandale lootma.
Õpime ütlema: "Mitte minu tahe, vaid Sinu tahe sündigu!"
Seepärast satumegi katsumustesse.
Loeme Heebrealaste 12:1 -
"Seepärast ka meie, kelle ümber on nii suur pilv tunnistajaid ..."
Pange tähele: pilv tunnistajaid!
Tunnistajaid on nii maa peal kui taevas.
Jeesus ütles: "Te peate olema minu tunnistajad."
"...pangem maha kõik koormav
ja patt, mis hõlpsasti takerdab meid,
ja jookskem püsivusega meile määratud võidujooksu!"
Pauluse kirjade järgi jooksis ta selleks, et saada võidupärga,
milleks Jumal oli ta oma taevase kutsumisega kutsunud.
"Ma jooksen, aga mitte nagu pimesi."
Ta jooksis selleks, et auhinda saada.
Teadke, et Jumalal on teile autasu!
On tähtis lõpuni jõuda.
Jumalal ei ole lõppu. Sellel maailmal on algus ja lõpp.
Oleme igavesed nitzchim, mis lähtub sõnast nitzachon, 'võit'".
Igavik, netzach, on lugematu arv võite.
Need võidud on igavesed.
Heebrealaste 12:2 räägib, kuidas peame jooksma:
"Vaadakem üles Jeesusele, usu alustajale ja täidesaatjale,
kes häbist hoolimata kannatas risti temale seatud rõõmu asemel
ja on nüüd istunud Jumala trooni paremale käele."
Mida Paulus sellega mõtleb? Usun, et tema kirjutas selle,
sest stiil sarnaneb tema teiste kirjadega.
Vaadakem üles Jeesusele.
Vaadake, milline Ta oli ning mida Ta koges ja tegi.
"Siis nad vaatavad sellele, kelle nad läbi pistsid."
"Võtke siis eeskujuks teda,
kes on kannatanud niisugust patuste vaenu enese vastu,
et te ei väsiks ega teie hing ei nõrkeks."
"Mu hing on väga kurb surmani."
Kuid Pühakiri ütleb meile siin:
"... et te ei väsiks ega teie hing ei nõrkeks."
Isegi kui teil on muresid, ärge väsige ega kaotage lootust!
Mulle meenus üks Jumala lubadus.
Jumal andis selle Iisraeli rahvale ja muidugi kõigile,
kes usuvad Tema Võitusse, Messiasse Jeesusesse.
Tänu Issandale!
Rasketel aegadel mõtleme, et Jumal on meid unustanud.
Võime isegi mõelda, et Ta on meid hüljanud,
kuigi Ta on lubanud, et ei hülga meid kunagi.
Vaatame, mida Jumal ütleb Jaakobile.
Jesaja 40:27:
"Mispärast ütled sina, Jaakob, ja räägid sina, Iisrael:
'Minu tee on varjul Issanda eest
ja mu õigus läheb mööda mu Jumalast?'"
Rasked sõnad, kuid samas kerged.
Siin räägitakse teest ja õigusest.
Mõned kardavad õigust,
kuid Jumala õigus on meie pool,
nagu Jesaja 54 ütleb Jeruusalemmale:
"Aga ei kõlba ükski relv, mis valmistatakse sinu vastu,
ja sa mõistad hukka kõik keeled, kes tõusevad sinuga kohut käima!"
"Mispärast ütled sina, Jaakob, ja räägid sina, Iisrael:
'Minu tee on varjul Issanda eest
ja mu õigus läheb mööda mu Jumalast?'
Kas sa ei tea? Kas sa ei ole kuulnud?
Igavene Jumal, Issand, on maailma äärte Looja;
tema ei väsi ega tüdi, tema mõistus on uurimatu.
Tema annab rammetule rammu ja jõuetule jõudu."
Milline lubadus!
Just siis kui inimene vajub lootusetusse,
just siis, kui Iisrael mõtleb, et lõpp on käes,
ütleb Jumal: "Kas sa ei tea? Kas sa ei ole kuulnud?
Igavene Jumal, Issand, on maailma äärte Looja;
tema ei väsi ega tüdi, tema mõistus on uurimatu."
Me ei suuda Tema mõtteid uurida.
Me ei mõista, miks peame raskusi taluma.
Looda Jumalale!
Lange Tema ette ja ütle:
"Mitte mida mina tahan, vaid mida Sina tahad, Isa!"
"Ta annab rammetule rammu ja jõuetule jõudu ..."
Kui oled oma raskuste keskel kurnatud;
kui oled väsinud pikast haigusest
ja kõigest, mis sind vaevab,
"Ta annab rammetule rammu ja jõuetule palju jõudu."
Neile, kes on juba lootuse kaotanud,
annab Ta jõudu.
"Poisidki väsivad ja tüdivad, noored mehed komistavad ja kukuvad,
aga kes ootavad Issandat, saavad uut rammu ..."
"Saavad uut jõudu." Huvitav!
Kotka elus on hetk, kus ta peab uut jõudu saama.
Ta peab tõusma mäetippu
ja tegema midagi, mida ta ei saa kunagi hiljem teha.
See on võimalik vaid umbes 40 päeva.
Ta peab lendu tõusma.
See on uuenemise hetk.
Ja siin öeldakse:
"Aga kes ootavad Issandat, saavad uut rammu,
need tõusevad tiibadega üles nagu kotkad."
Kotka elus on hetk, kui ta peab uut jõudu saama.
Ta peab tõstma oma tiivad ja tõsiselt uuenema.
Seda tahtsingi teile täna rääkida.
Jumal tahab meid uuendada, anda meile uut jõudu.
See juhtus ristil.
Alati, kui Jumalale läheneme ja end palves Talle pühendame,
on see Messia rist.
Loen peatüki lõpuni.
"... aga kes ootavad Issandat, saavad uut rammu,
need tõusevad tiibadega üles nagu kotkad:
nad jooksevad ega tüdi, nad käivad ega väsi."
Tulgem armutrooni ette, meenutagem Messia risti,
palvetage ja pühitsege end Jumalale!
Mõelge Jeesusele ristil
ja võtke vastu uus jõud Jumalalt
Jeesuse risti kaudu!
Jätke oma nõrkus Messia ristile!
Jumal õnnistagu meid!
Oli rõõm jagada teiega oma ilmutust.
Loodan ja usun, et kohtume peagi taas.
Shalom Jeruusalemmast!
Tõlge: Monika Jaaguri