TULTA JERUSALEMISTA
Shalom ja siunausta ystävät, missä olettekin!
On ilo opettaa teille Jumalan Sanaa. Uskon sen vahvistavan uskoanne.
Puhun tänään elävästä ja kuolleesta uskosta.
Avataan 1. Kor. 15.
Luen siitä kaksi tärkeää jaetta, -
jotka todistavat messiaanisesta uskosta.
1. Kor. 15:3―4: -
"Sillä minä annoin teille ennen kaikkea tiedoksi sen, minkä itse olin saanut: -
että Kristus on kuollut meidän syntiemme tähden, -
kirjoitusten mukaan, -
ja että hänet haudattiin ja että hän nousi kuolleista kolmantena päivänä, -
kirjoitusten mukaan..."
On siis muistettava kolme asiaa: -
Messias kuoli, haudattiin ja nousi kuolleista.
Näiden asioiden on aina oltava -
sydämessämme, mielessämme ja huulillamme.
Paavali kirjoitti 1. Korinttolaiskirjeessään, -
että hän oli välittänyt heille sen, minkä hän oli itse saanut.
Sen, että Messias ei ole vain Henki, vaan myös Ihmisen Poika, -
kuten Jeshua sanoi itsestään.
Hän kysyi opetuslapsiltaan, -
mitä ihmiset sanoivat Ihmisen Pojasta.
Meidän uskomme rakentuu näiden kolmen asian varaan.
Jeshua sikisi Pyhästä Hengestä, -
mutta hän syntyi ihmiseksi maan päälle.
Jeshua kuoli syntiemme edestä, haudattiin ja nousi kuolleista.
Mikä on Messiaan kuoleman merkitys?
Se antaa meille lunastuksen synneistä.
Siten saamme elävän uskon.
Uskomme vahvistuu.
Messiaan kuolema lunastaa meidät synneistämme.
Hän oli haudassa kolme päivää.
Hän todisti itsestään kuin profeetta Joona.
Joonahan oli meressä kalan sisällä kolme päivää.
Niin myös Ihmisen Poika.
Kolmantena päivänä -
Isä Jumala herätti Hänet kuolleista.
Jos Messiaan kuolema lunasti syntimme, -
mikä on Hänen ylösnousemuksensa merkitys?
Se antaa meille Messiaan vanhurskauden.
Jeshua sanoi Matt. 5:20:ssä: -
"...ellei teidän vanhurskautenne ole paljoa suurempi -
kuin kirjanoppineiden ja fariseusten, -
niin te ette pääse taivasten valtakuntaan."
Mikä on se vanhurskaus, joka on suurempi -
kuin fariseusten ja kirjanoppineiden vanhurskaus -
tuolloin 2000 vuotta sitten?
He olivat hyvin uskonnollisia ja täyttivät tarkkaan kaikki vaatimukset, -
vaikka Jeshua moitti heitä monesti.
Mitä vanhurskautta siis tarvitaan?
Jumalan vanhurskautta tietenkin, -
sitä, kun Abraham uskoi Jumalaan, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi.
Messiaan ylösnousemus antaa meille Jumalan vanhurskauden.
Sitä Paavali teroittaa Korinttolaiskirjeen lopussa.
"Sillä minä annoin teille ennen kaikkea tiedoksi sen, minkä itse olin saanut: -
että Kristus on kuollut meidän syntiemme tähden, -
kirjoitusten mukaan..."
Tuohon aikaan Kirjoitukset tarkoittivat Tooraa, Profeettoja ja Psalmeja.
Uutta testamenttia ei vielä ollut kirjana.
Oli vain kirjeitä.
Pyhät Kirjoitukset tarkoittavat Tooraa, Profeettoja ja Psalmeja.
Näiden mukaan Messiaan piti kuolla.
Huomatkaa, että "kirjoitusten mukaan" mainitaan kahdesti.
"Kahden tai kolmen todistajan sanalla on asia vahva."
Jae 4: "...että hänet haudattiin ja että hän nousi kuolleista -
kolmantena päivänä, kirjoitusten mukaan..."
"Usko tulee kuulemisesta, ja kuuleminen Jumalan Sanasta."
Meidän uskomme on siis peräisin Kirjoituksista.
Se ei ole vain sitä, että uskomme, -
että joku mies eli ja teki jotain 2000 vuotta sitten.
Hän oli ensinnäkin syntynyt Pyhästä Hengestä, -
ja Hän oli sataprosenttisesti Jumala ja sataprosenttisesti ihminen.
Jumalahan ei voi kuolla. Hän kuoli ihmisenä.
Hän kuoli ristinpuussa. Hepreassa puhutaan vain puusta.
Puu on taivaan ja maan välissä. Hän ei kuollut maankamaralla.
Hänet nostettiin ylös.
Niin kuin Mooses nosti Nehustanin erämaassa, -
niin myös Ihmisen Poika nostettiin. Näin Jeshua itse sanoi.
Miksi Hänet nostettiin taivaan ja maan välille?
Taivaan ja maan yhdistämiseksi, kuten Kolossalaiskirje sanoo.
Miksi puussa?
Ensimmäisen synnin takia.
Eeva otti hedelmän puusta, söi ja antoi miehelleen.
Siksi Jeshuakin kuoli puussa, Kirjoitusten mukaan.
Hänet haudattiin, -
ja kolmantena päivänä Jumala herätti hänet kuolleista, -
Kirjoitusten mukaan, vanhurskauttaakseen meidät.
Se meidän on muistettava ja otettava vastaan.
Ei vain järjellä, vaan myös sydämellä.
Sen pitää olla sydämessämme.
"Sydämen uskolla tullaan vanhurskaaksi -
ja suun tunnustuksella pelastutaan."
Jos uskot, että Jeshua teki sen puolestasi, -
otat vastaan Jumalan vanhurskauden, -
kuten Abraham uskoi, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi.
Se ei kuitenkaan voi jäädä vain sydämeen, jos haluaa pelastua.
Se täytyy tunnustaa ja julistaa suulla.
Miksi uskonnollisten ihmisten, sekä juutalaisten että kristittyjen, -
on vaikea ymmärtää tätä?
He yrittävät aina itse saavuttaa teoillaan -
vanhurskauden ja pelastuksen.
Heidän uskonsa on kuollut, -
koska he yrittävät mahdotonta.
Emme voi itse tehdä sitä, vaan Jumala on tehnyt sen puolestamme.
Elävä usko syntyy sisällämme, -
kun Jumala antaa meille uskon armosta.
Se on Hänen tekonsa, ei meidän.
Vaatiiko se meiltä jotain? Puhun siitä myöhemmin.
Ef. 2 sanoo, ettei edes se usko ole meidän.
Hän antoi meille armon uskoa Jeshua Messiaaseen.
Uskokaan ei ole meidän, vaan Hänen.
Jeshua sanoi Mark. 11:22:ssa: -
"Olkoon teissä Jumalan usko" (hepreankielisen tekstin mukaan).
Hän sanoi siis jo ennen kuin Hän kuoli ja nousi kuolleista: -
"Olkoon teissä Jumalan usko."
Joh. 17:20 kertoo, että noustuaan kuolleista Jeshua rukoili: -
"...en minä rukoile ainoastaan näiden edestä, vaan myös niiden edestä, -
jotka heidän sanansa kautta uskovat minuun..."
Usko tuli apostolien sanan kautta meillekin asti.
Ef. 2 kertoo, miten profeetat ja apostolit laskivat uskomme perustan.
Se sana on saavuttanut meidätkin.
"Kuka uskoo meidän saarnamme, kenelle Herran käsivarsi ilmoitetaan?"
Tuo jae kertoo toisaalta Jumalan kauhistuttavasta voimasta.
Se sälytettiin Jeshuan päälle, ja Hän kantoi kaikki syntimme.
Toisaalta Jumalan voima ilmoitetaan meille uskomme tähden.
Ensimmäisten apostolien sana on kiirinyt meille asti.
Jeshuahan rukoili myös niiden edestä, -
jotka myöhemmin heidän sanansa kautta uskoisivat Häneen.
Sitä on elävä ja todellinen usko.
Juutalaiset kysyivät Jeshualta: -
"Mitä meidän pitää tekemän, että me Jumalan tekoja tekisimme?"
Hän vastasi: "Älkää tehkö mitään."
"Uskokaa Häneen, jonka Jumala on lähettänyt."
"Sydämen uskolla tullaan vanhurskaaksi -
ja suun tunnustuksella pelastutaan."
Se on uskonnollisille vaikeaa.
Monet uskonnolliset kristitytkin yrittävät saavuttaa Jumalan teoillaan.
Korostan, -
että teot eivät edellä uskoa, vaan toisinpäin.
Usko edeltää tekoja.
Siirrytään Roomalaiskirjeeseen.
Room. 4:2―11: -
"Sillä jos Aabraham on teoista vanhurskautettu, -
on hänellä kerskaamista, mutta ei Jumalan edessä.
Sillä mitä Raamattu sanoo?
'Aabraham uskoi Jumalaa, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi'.
Mutta töitä tekevälle ei lueta palkkaa armosta, vaan ansiosta, -
mutta joka ei töitä tee, -
vaan uskoo häneen, joka vanhurskauttaa jumalattoman, -
sille luetaan hänen uskonsa vanhurskaudeksi; -
niinkuin myös Daavid ylistää autuaaksi sitä ihmistä, -
jolle Jumala lukee vanhurskauden ilman tekoja: -
'Autuaat ne, joiden rikokset ovat anteeksi annetut -
ja joiden synnit ovat peitetyt!
Autuas se mies, jolle Herra ei lue syntiä!'
Koskeeko sitten tämä autuaaksi ylistäminen -
ainoastaan ympärileikattuja, vai eikö ympärileikkaamattomiakin?
Sanommehan: 'Aabrahamille luettiin usko vanhurskaudeksi'.
Kuinka se sitten siksi luettiin?
Hänen ollessaanko ympärileikattuna vai ympärileikkaamatonna?
Ei ympärileikattuna, vaan ympärileikkaamatonna.
Ja hän sai ympärileikkauksen merkin sen uskonvanhurskauden sinetiksi, -
joka hänellä oli ympärileikkaamatonna, -
että hänestä tulisi kaikkien isä, -
jotka ympärileikkaamattomina uskovat, -
niin että vanhurskaus heillekin luettaisiin..."
Miten vaikuttavaa! Abraham uskoi ollessaan vielä ympärileikkaamaton.
Ympärileikkaamatontahan ei pidetä juutalaisena, vaan pakanana.
Hän sai ruumiiseensa merkin siitä, -
että hän uskoi ennen ympärileikkaustaan -
vanhurskauttavaan Jumalaan.
Mistä elävä usko tulee, -
se usko, joka saavuttaa Jumalan lupaukset?
Mistä tulee se sydämen usko, -
josta Hepr. 11 puhuu?
Se tulee isältämme Abrahamilta.
Se perustuu Kirjoituksiin.
Jeshua sanoi, että Abraham näki Hänen päivänsä ja iloitsi.
He halusivat kivittää Hänet.
"Et ole vielä viidenkymmenen vuoden vanha, ja olet nähnyt Aabrahamin!"
He eivät tajunneet niitä hengellisiä syvällisiä asioita, joista Jeshua puhui.
Tietenkin Abraham näki Hänet, koska Hän on Jumalan Sana, -
joka oli alussa Jumalan tykönä.
Abraham oli uskon isä.
Abraham, Iisak ja Jaakob ovat uskomme isiä.
He antoivat meille uskon DNA:n.
Israelilleko vain?
Ei, vaan kaikille kansoille, jotka uskovat, -
että Jeshua on Jumalan Poika ja Ihmisen Poika, -
joka kuoli maailman syntien tähden, haudattiin -
ja nousi kuolleista kolmantena päivänä -
vanhurskauttaakseen ne, jotka uskovat Häneen.
Jos yritämme lisätä siihen jotain, se ei toimi.
Puhutaanpa hieman teoista.
Kun puhumme elävästä ja kuolleesta uskosta, -
pohjana on tietysti Jaakobin kirje, -
jossa sanotaan, että usko ilman tekoja on kuollut, -
kuin ruumis ilman henkeä.
Miten Paavalin ja Jaakobin kirjeiden sanomat sopivat yhteen?
Ovatko ne ristiriidassa?
Eivät tietenkään!
Vanhurskautettiinko Abraham vain uskon tähden, vai myös tekojen?
Jaakob sanoo, että kyllä myös tekojen, -
mutta usko oli ennen tekoja.
Jumala sanoi Abrahamille 1. Moos. 12:ssa: -
"Lähde maastasi..." Lech lecha.
Se on kuuluisa lukukappale, josta alkaa Israelin kansan kertomus.
"Lähde maastasi, suvustasi ja isäsi kodista..."
Mikä on kaikkein tärkein jae siinä luvussa?
Rabbit ovat tästä samaa mieltä.
Se ei ole Lech lecha, se, mitä Jumala sanoi Abrahamille, -
vaan se, mitä Abraham teki.
"Niin Abram lähti, niinkuin Herra oli hänelle puhunut, -
ja Loot meni hänen kanssansa. Abram oli Harranista lähtiessänsä -
seitsemänkymmenen viiden vuoden vanha."
Siitä alkoi Abrahamin usko.
Jumala antoi armosta Abrahamille uskon, ja siksi hän lähti.
Niin meidänkin kohdallamme.
Jumala koskettaa sydäntämme, ja antaa meille uskon siihen, -
mitä Jeshua teki 2000 vuotta sitten.
Emme olleet siellä, mutta uskomme silti, -
että Hän kuoli ja nousi kuolleista kolmantena päivänä.
Se on tien alku. Tekoja ei vielä ole. On vain usko.
Luetaan siitä -
Efesolaiskirjeen toisesta luvusta.
Paavali kertoo, miten usko on ennen tekoja.
Usko edeltää tekoja.
Ef. 2:5―10: -
"[Jumala] on tehnyt meidät, jotka olimme kuolleet rikoksiimme, -
eläviksi Kristuksen kanssa - armosta te olette pelastetut -
ja yhdessä hänen kanssaan herättänyt -
ja yhdessä hänen kanssaan asettanut meidät taivaallisiin -
Kristuksessa Jeesuksessa, -
osoittaakseen tulevina maailmanaikoina -
armonsa ylenpalttista runsautta, -
hyvyydessään meitä kohtaan Kristuksessa Jeesuksessa.
Sillä armosta te olette pelastetut uskon kautta, ette itsenne kautta -
- se on Jumalan lahja - ette tekojen kautta, ettei kukaan kerskaisi.
Sillä me olemme hänen tekonsa, -
luodut Kristuksessa Jeesuksessa hyviä töitä varten, -
jotka Jumala on edeltäpäin valmis- tanut, että me niissä vaeltaisimme."
Olemme siis Hänen tekoaan.
Hän loi meidät Messias Jeshuassa hyviä tekoja varten.
Usko edeltää tekoja.
Jumala on valmistanut hyvät teotkin etukäteen, -
että me niissä vaeltaisimme.
Mikä tässä on mielenkiintoista?
Ovatko Paavalin kirjeet ristiriidassa Jaakobin kirjeen kanssa?
Eivät tietenkään! Eihän se ole mahdollista.
Paavali selittää, että jos vain teemme ja teemme ja teemme, -
se ei hyödytä mitään.
Meidän on uskottava Kirjoituksiin, sellaisina kuin ne ovat.
Jeshua sanoi, että jos tahdotte löytää pelastuksen, Messiaan, -
lukekaa Kirjoituksia!
Ne kaikki todistavat Hänestä, ensimmäisestä sivusta viimeiseen.
Se on kirjoitettu todistukseksi Israelin kansalle siitä, -
että Jeshua on Jumalan Poika, Messias.
Juutalaiset kyselevät minulta, missä siellä muka lukee "Jeshua"?
Ei suoraan, mutta Toorassa on viittauksia Jeshuaan.
Jos siellä lukisi "Jeshua", mihin uskoa tarvittaisiin?
Kuitenkin "ilman uskoa on mahdoton olla otollinen; -
sillä sen, joka Jumalan tykö tulee, täytyy uskoa, että Jumala on -
ja että hän palkitsee ne, jotka häntä etsivät."
Usko elää, koska se on saatu Jumalalta, -
koska Jeshua kuoli, Kirjoitusten mukaan, -
haudattiin ja nousi kuolleista, Kirjoitusten mukaan.
Niin saamme lunastuksen synneistä ja Jumalan vanhurskauden.
Emme tietenkään voi jäädä siihen.
Katsokaa, miten usko vaikutti Abrahamiin!
1. Moos. 12 kertoo siitä. Siitä puhuu myös Jaakob kirjeessään.
Abrahamia ei vanhurskautettu vain uskon tähden, -
vaan myös tekojen.
Monet pyrkivät kuitenkin vanhurskaaksi teoillaan, -
ja se on virhe.
Ei, vaan Abrahamin kasvava usko vei hänet Moorian vuorelle -
uhraamaan poikansa.
Room. 4 kertoo, että Abraham uskoi, -
että jos hän uhraisi Iisakin, kuten Jumala pyysi, -
Jumala on niin suuri ja voimallinen, että Hän herättäisi Iisakin kuolleista.
Mitä se meille osoittaa?
Sen, että elävä usko kasvaa -
ja vie meidät niihin tekoihin, jotka Jumala on edeltä valmistanut.
Niin myös Abrahamin.
Jumala valmisti jo ennen maailman luomista sen, -
että Abraham toisi poikansa uhrattavaksi.
Mikä osuus meillä sitten on?
Se on yksinkertainen: uskoa ja tehdä se, mitä Jumala käskee.
Ottaa vastaan Hänen armonsa, uskoa ja totella.
Ihmiset eivät ymmärrä sitä.
He vain tekevät ja tekevät päästäkseen Moorian vuorelle, -
Jumalan pyhyyden ja suuruuden paikkaan.
"Siionista, jonka kauneus on täydellinen, -
Jumala ilmestyy kirkkaudessa."
Moorian vuori on Jumalan vuori.
Teot eivät kuitenkaan edellä uskoa, vaan usko edeltää tekoja.
Abraham uskoi, ja hänen uskonsa kasvoi.
Se usko vei hänet yhteyteen maailman Luojan kanssa, -
suhteeseen elävän Jumalan kanssa.
Hän vaelsi Jumalan kanssa, ja Jumala opetti häntä.
"Vaella minun edessäni ja ole nuhteeton."
Vaeltaessaan Jumalan kanssa hänen uskonsa kasvoi.
Sitten eräänä päivänä hänen uskonsa oli niin vahva, -
että hän pystyi astumaan niihin tekoihin, jotka Jumala oli valmistanut.
Hän oli valmis uhraamaan Iisakin.
Usko vie meidät tekoihin, jotka Jumala on edeltä valmistanut.
Siksi Jaakob kirjoittaa, että jos usko ei vie meitä tekoihin, -
Jumalan tekoihin siis, -
ei omiin tekoihin, joilla yritämme vanhurskauttaa itse itsemme, -
vaan niihin, jotka Jumala on valmistanut, -
se on kuollutta uskoa.
Paavalin ja Jaakobin kirjeet eivät siis ole ristiriidassa.
Jos Abraham olisi uhrannut Iisakin, -
se ei olisi antanut ihmiskunnalle mitään.
Iisak oli syntinen niin kuin mekin.
En tiedä, mitä syntejä hän teki, -
mutta me kaikki olemme luonnostamme syntisiä.
Mitä Kirjoitukset siitä sanovat?
Ef. 2:1: -
"...teidät, jotka olitte kuolleet rikoksiinne ja synteihinne, -
joissa te ennen vaelsitte tämän maailman menon mukaan, -
ilmavallan hallitsijan, sen hengen hallitsijan, mukaan, -
joka nyt tekee työtään tottelemattomuuden lapsissa..."
Me kaikki olemme siinä mukana.
Iisakilla oli kuitenkin Abrahamin usko. Hän oli saanut sen isältään.
Hänen uhraamisensa ei kuitenkaan olisi hyödyttänyt ihmiskuntaa.
Jumalan enkeli pysäytti Abrahamin.
Mitä meidän on siis muistettava, että uskomme olisi elävä eikä kuollut?
Se, että Jeshua kuoli syntiemme edestä, Kirjoitusten mukaan, -
Hänet haudattiin, -
ja Hän nousi kuolleista, Kirjoitusten mukaan.
Siten saamme elävän uskon, joka vie meidät tekoihin, -
jotka Jumala loi meitä varten.
Toivotan teille kaikkea hyvää. Nähdään pian uudelleen!
Shalom Jerusalemista!
Suomennos: Hannele Lehtoranta