TULD JERUUSALEMMAST
Shalom, kallid sõbrad! On rõõm õpetada teile Jumala Sõna.
Räägin täna paasapühast ehk pesach'ist.
2. Moosese 12:1 -
"Ja Issand rääkis Moosese ja Aaroniga Egiptusemaal, öeldes ..."
Huvitav, et Jumal ei rääkinud üksnes Moosesega,
vaid ka Aaroniga.
On oluline, et mõistaksime, miks.
Ka Aaron tegi andunult kõike,
mida oli vaja teha.
Ta pühendus ülesandele, mille Mooses Jumalalt sai.
Mooses oli see, kes seisis põleva põõsa ees
ja sai sõna Jumalalt.
Kui ta rääkis sellest Egiptuses Aaronile, Mirjamile ja teistele,
võttis Aaron selle armastusega vastu.
Aaron oli Moosesest mõne aasta vanem.
Siiski aktsepteeris ta Moosest oma juhina, ja mis veel tähtsam -
ta pühendus Moosese nägemusele.
Mooses oli see, kes kuulis Jumalat ja nägi põlevat põõsast.
Aaronit ei olnud seal.
Kuid tema usu ja pühendumise tõttu
kaasas Jumal temagi tunnustähtedesse ja imedesse.
See oli teatud mõttes esimene käsk,
juba seal Egiptuses.
Jumal ühendas Aaroni ja Moosese.
See oli suur au, kuid siin peitub ka midagi sügavamat.
Kui sellesse Uue Testamendi põhjal süveneme,
oli Mooses toona Iisraeli rahvale otsekui Messias,
otsekui päästja, sest ta päästis oma rahva Iisraeli Egiptusest.
Ta oli kui kuningas ja prohvet.
Jumal ütles isegi, et ta oli vaaraole jumalaks,
ning Aaron oli talle suuks ja prohvetiks.
Mooses oli suur, ja Aaron oli tema ülempreester.
Need kaks ülesannet ilmnevad ka Jeesuses.
Ta on Päästja, Messias, Lunastaja ja Jumal.
Ta on ka ülempreester Melkisedeki korra järgi.
Jeesuses näeb nii Moosese kui Aaroni ülesandeid.
"Ja Issand rääkis Moosese ja Aaroniga Egiptusemaal, öeldes ..."
Egiptuse nimes mitsrayim on sõna tsar ehk 'viletsus'.
Jumal läkitas Moosese ja Aaroni
ning lasi neil mõlemail teha imesid egiptlaste seas
ja vaarao ees.
Mitsrayim, tsar lahem, 'nad on viletsuses'.
Vaimselt tähendab Egiptus seda maailma,
saatana maailmakorda, kurjuse ja nõiduse struktuuri.
Selle ees teevad Mooses ja Aaron tunnustähti ja imesid.
Mooses ei saanud ohverdada, vaid vajas selleks Aaronit.
Selles näeme juba Jumala Talle virvendust.
"See kuu olgu teil esimeseks kuuks;
see olgu teil aasta esimeseks kuuks."
Iisraelis tähistatakse sügisel 'uut aastat' rosh hashana'd,
kuid see on tegelikult sarvepuhumispüha, yom ha'trua.
Miks hakati seda uue aastana tähistama?
Räägitakse, et siis lõi Jumal esimese inimese.
Nüüd on siis 5779. aasta Aadama loomisest.
Kuid selle püha nimi pole uus aasta, vaid sarvepuhumispüha.
Tegelik uus aasta on paasakuul, alguste alguses.
Siis päästis Jumal oma rahva, käskides neil tall ohverdada.
Räägin sellest kohe täpsemalt.
Ka Uues Testamendis, kui Jeesus Johannese 1. peatükis ilmus,
ütles Ristija Johannes:
"Vaata, see on Jumala Tall, kes kannab ära maailma patu!"
Jeesus suri ristil just paasapüha ajal.
See oli alguste algus. Jeesus on A ja O.
"Rääkige kogu Iisraeli kogudusega ja öelge:
Selle kuu kümnendal päeval võtku iga perevanem tall,
igale perele tall. Aga kui pere on talle jaoks väike,
siis võtku tema ja ta naaber, kes ta kojale on lähemal,
vastavalt hingede arvule; kui palju igaüks jõuab süüa,
sellele vastavalt arvake neid talle kohta.
Tall olgu teil veatu, isane, üheaastane; võtke see lammastest või kitsedest.
Säilitage see enestele kuni selle kuu neljateistkümnenda päevani;
siis kogu Iisraeli kogunenud kogudus tapku see õhtul!"
Heebrea keeles tähendab see
pärastlõunast mincha-ohvrit.
Mincha on eriline roaohver.
Õhtuhämaras.
"Ja nad võtku verd
ning võidku ukse mõlemat piitjalga ja pealispuud kodades,
kus nad seda söövad."
Uksepiitadel polnud veel mezuzasid,
kuna Mooses polnud veel Toorat saanud.
"Ja nad söögu liha selsamal ööl; tulel küpsetatult koos hapnemata leiva
ja kibedate rohttaimedega söögu nad seda!
Te ei tohi seda süüa toorelt või vees keedetult,
vaid ainult tulel küpsetatult pea, jalgade ja sisikonnaga.
Te ei tohi sellest midagi üle jätta hommikuks;
mis aga sellest hommikuks üle jääb, põletage tulega!"
Siit moodustub huvitav pilt.
See on seega kuukalender.
Juutide uus kuu algab noorkuuga
ja siis tähistatakse rosh khodeshit.
Jumal ütles, et kui pere on nii väike,
et ei suuda kogu talle ära süüa,
jagage seda naabritega.
Nii hakkas Jumal Iisraeli kogudust ehitama,
Iisraeli rahvast, kus kõik on üksteisega seotud.
See räägib ka tulevasest Messia kogudusest.
Huvitav on seegi,
et Talle ei tohi süüa vees keedetult.
Vaja on tuld, ilmutust.
Ei piisa üksnes uskumisest.
Tuleb süüa tules küpsetatult.
Tuli on Püha Vaimu sümbol.
Kui prohvet Eelija palvetas, tuli Püha Vaim taevast alla kui tuli.
Kaks korda põletas tuli ka sõdurid,
kuid kolmandal korral oli sõdurite ülem targem.
Ta kummardas maani ja palus Eelijat, nii et too temaga kaasa läks.
Kui Eelija ohvri juures palvetas, langes tuli altarile.
Rahvas hüüdis: "Issand on Jumal! Issand Jumal!"
Uues Testamendis käskis Jeesus oma jüngritel
Jeruusalemma jääda, kuni tuleb Püha Vaim.
Shavuoti ehk nädalatepüha ajal langesid nende peale tulekeeled.
Mis on siis selle esimese käsu põhimõtteline tähendus?
Jumala Tall tuleb süüa tervena,
kogu ilmutusega.
Esmalt nimetas Ristija Johannes Jeesust Jumala talleks,
ja siis ütles Peetrus: "Sina oled Kristus, elava Jumala Poeg."
Jeesus vastas: "Õnnis oled sina, Siimon, Joona poeg,
sest seda pole sulle ilmutanud liha ja veri,
vaid minu Isa, kes on taevas."
Jeesus ei kuulutanud avalikult, et Ta on Jumal, vaid vihjas sellele.
Johannes kirjutas, et Ta on Jumala Sõna, kes sai lihaks,
kuid oli juba enne seda Jumala juures.
Toomas ütles Jeesusele: "Mu Issand ja mu Jumal!"
Jeesus vastas: "Sellepärast, et sa mind nägid, sa usud."
Messia ilmutus ei lõpe kunagi.
Seepärast palvetas Paulus, et see algas Jumala Tallest,
kuid kasvab edasi.
Siin ütleb Jumal Moosese ja Aaroni kaudu,
mida peame uksepiitadele panema: verd.
Veri on märk sellest, et kuulume Jumala kuningriiki.
See räägib alati pattude andeksandmisest.
Jumal käskis neil uksepiitadele verd pintseldada,
sest ilma vereta pole pattude andekssaamist.
Nii egiptlased kui heebrealased olid patused.
Jumala ingel tuli nende üle kohut mõistma.
Hiljem räägitakse,
et Jumal mõistis hukka Egiptuse jumalad.
Kui ingel tuli Egiptuse üle kohut mõistma,
polnud ilma vereta andeksandmist.
Ilma pattude andekssaamiseta on inimesed patused.
Kohtumõistmise alla sattusid ka juudid.
Sellest algas huvitav sündmustesari.
Nad läksid teele
ja saabusid Siinai mäele, et Jumala rahvaks saada.
Nad said Jumala Sõna, Toora, Siinai mäel.
Jumal käskis neil kogu Talle ära süüa.
Jeesuse veri räägib paremini kui Aabeli veri,
nagu ütleb Heebrealaste kiri.
Mis meiega juhtub,
kui Jeesuse veri on meie eest valatud,
lunastuseks meie pattude eest?
Astume Messia, Jumala enda kaitse alla.
Ta ei taha siiski, et sellega piirduksime.
Peame sügavamale Sõnasse süvenema.
Võtke vastu Jumala tall,
Juuda Lõvi, kes tuleb maailma üle kohut mõistma.
Sööge kõike tules küpsetatult,
Püha Vaimuga.
Mõned pakuvad meile Jumala Sõna vees keedetult.
Selles puudub ilmutus.
See ei ehita ega tunnista, ega anna meile Jumala väge.
Jumala Sõna kuulmine peaks tooma tunnistust, rahu,
manitsust, väge, õnnistust
ja tahet vana elu maha jätta.
Sööge kogu Tall, pea ja jalgadega!
Aga üksnes tulel küpsetatult, Püha Vaimu ilmutusega!
Ei piisa teoloogia tundmisest ja selle üle väitlemisest.
Meie eesmärk pole üksnes Sõna kuulmine ja vastuvõtmine,
vaid selle jõudmine inimsüdameisse.
Me ei õpeta üksnes teoloogiat. Tahame sügavamale pääseda.
Tahame Sõna, Jumala Talle Püha Vaimuga.
Seepärast ütles Paulus, et me ei tunne Messiat lihas,
kuigi jüngrid Teda kunagi nii tundsid.
Nüüd tunneme Teda Vaimus,
sest Ta tõusis Taevasse ja istub Isa paremal käel.
Oleme uus loodu.
Peame mõistma paasapüha tähtsust
pattude andeksandmises.
Sellest algab meie uus teekond elava Jumalaga,
Aabrahami, Iisaki ja Jaakobi Jumalaga,
taeva ja maa Loojaga.
Ta ilmutab meile tules, Pühas Vaimus,
mitte üksnes Talle väliseid osi,
pead, jalgu ja nii edasi,
vaid ka seda, mis Tema sees on.
See on minu meelest tähtis.
"Ja sööge seda nõnda:
teil olgu vöö vööl, jalatsid jalas ja kepp käes;
ja sööge seda rutuga -
see on paasatall Issanda auks!"
Süveneme sellesse.
Ülistus Issandale! Paasapüha Issanda auks.
Ta käskis neil valmistuda
kiireks lahkumiseks.
Nad pidid jätma kõik, sest see oli Issanda paasapüha.
Ohvri kohta öeldakse pesach,
sest see tähendab möödumist.
On siiski oluline mõista,
miks peame kiirustades Talle vastu võtma?
Mida see õigupoolest tähendab?
Vöö vööl? Valmis teele asuma.
Jalatsid jalas ja kepp käes.
See hõlmab rohkelt sügavaid ja kauneid tõdesid.
Paulus räägib sellest Efeslaste kirja 6. peatükis.
Ta loetleb, mida kõike peame selga panema.
Samas peame möödunu maha jätma.
Meist on saanud uued inimesed.
Olime patu orjad, aga kui võtame vastu Talle,
viib Ta meid vabadusse.
Kiirustame eemale patust ja kurjusest, Egiptusest.
Egiptus on see maailm, mis valetab, rikub, varastab, hävitab,
uhkustab ja hoorab.
Jätke see kõik rutuga!
Lahkuge Egiptusest!
Tuleb meeles pidada, et saime Jumala Talle armust.
Me ei teinud selleks midagi.
Jumal viis meid vabadusse. Ta kinkis meile oma Talle.
Jeesus rääkis, et teeb seda armastusest Isa vastu.
Me pole pääste eest midagi teinud.
Jeesus tuli meie juurde armust.
See arm tuli siiski selleks,
et lahkuksime kiiresti Egiptusest, patust.
Kui oleme Jeesuse vastu võtnud,
peame ehk lahkuma mingist ringkonnast,
nagu Aabrahamgi.
Vaatame, mida Issand ütles Aabrahamile 1. Moosese 12. peatükis.
"Mine omalt maalt, omast sugukonnast ja isakojast
maale, mille ma sulle näitan!
Ma teen sind suureks rahvaks ja õnnistan sind,
ma teen su nime suureks, et sa oleksid õnnistuseks!
Siis ma õnnistan neid, kes sind õnnistavad,
panen vande alla selle, kes sind neab,
ja sinu nimel õnnistavad endid kõik suguvõsad maa peal!"
Ta ütles: "Mine kiiresti!"
Mis meiega juhtub, kui võtame vastu Jumala Sõna,
mida tunneme nüüd Jeesusena, sest Sõna sai lihaks?
Hülgame kiiruga vana elu,
kuna tahame tunda Jumalat.
Oleme Jumala Talle vastu võtnud
ja terviklikult ära söönud, nii väliselt kui sisemiselt.
Kuulutame, et me ei kuulu enam Egiptusesse,
siia maailma.
Elame siin, aga me ei kuulu siia.
Oleme Jumala kuningriigi kodanikud.
Oleme muidugi maised, selles mõttes, et elame ihus.
Meil on vaim, hing ja ihu,
kuid meie Kuningas on kuningate Kuningas ja isandate Issand.
Meie Kuningas on Jumal ise.
Sellest kirjutatakse ka psalmides.
Psalm 45:11 -
"Kuule, tütar, ja vaata ning pööra oma kõrv
ja unusta oma rahvas ja oma isamaja!
Siis kuningas himustab su ilu;
sest ta on su isand; seepärast kummarda teda!"
Juudi õpetlased ütlevad,
et siin räägitakse Iisraeli rahvast.
Kuningas Saalomon on Jumala võrdkuju,
ja see tütar, kuningatütar, on Iisraeli rahva võrdkuju.
Teame, et see tähendab Jeesust ja meid, kes usume Temasse.
Siit jõuame taas ühe teise huvitava teema juurde -
Ruti loo juurde.
Ta jättis Moabi väljad ja tuli Iisraeli.
See on üks paasapühaga seotud teema.
Iisraeli rahvaga läks paasa ajal kaasa ka muud rahvast.
Kõik polnud iisraellased.
Nendega läks kaasa ka egiptlasi.
See räägib uuest lepingust, kuhu kuulub nii juute kui mittejuute.
Jumal tegi meiega lepingu ja kutsus meid sealt lahkuma.
Rutt oli Moabist, Iisraeli vaenuriigist.
Moab oli Loti poeg.
Kas mäletate lugu Loti tütardest?
Nad tegid midagi, mida ei luba ükski seadus.
Nad jootsid oma isa veiniga purju ja nii edasi.
Moab on alati Iisraeli vaenlane olnud.
Rutt aga lahkus sealt
koos oma varalahkunud mehe emaga
Juudamaale Petlemma.
Paasapüha tähendab seega pattude ja rumaluste mahajätmist
ning lahkumist valede maailmast
ja ka teiste aitamist sealt lahkumisel.
Peame jagama Jumala Talle teistega.
Peame kutsuma ka teisi Paasatalle sööma,
nii nagu Jeesuski kutsus meid Iisraeli perre.
Soovin teile head paasapüha, kus te ka poleks!
Jumal õnnistagu teid, tervendagu teid
ning andku teile rahu ja armastust!
Meie Issanda Jeesuse nimel! Shalom Jeruusalemmast!
Tõlge: Monika Jaaguri