TULTA JERUSALEMISTA
Shalom, rakkaat ystävät! Mukava liittyä seuraanne!
Opetan teille Jumalan Sanaa tämän viikon lukukappaleesta.
Juutalaiset lukevat viikoittain tietyn lukukappaleen -
viidestä Mooseksen kirjasta, -
Raamatun viidestä ensimmäisestä kirjasta.
Opiskelemme sitä yhdessä.
Tämän viikon lukukappale on nimeltään Shlach lecha, "Lähetä".
4. Moos. 13:1: -
"Ja Herra puhui Moosekselle sanoen: -
'Lähetä miehiä vakoilemaan Kanaanin maata, -
jonka minä annan israelilaisille; -
lähettäkää mies kustakin isien sukukunnasta, -
ainoastaan niitä, jotka ovat ruhtinaita heidän keskuudessaan'."
Mooses lähetti heidät kuten Herra käski.
Mielenkiintoista on se, -
että Herra sanoi "shlach lecha", "lähetä itsellesi".
Hän ei sanonut vain: "Lähetä".
Mitä shlach lecha oikein tarkoittaa?
Jumala näkee ihmissydämiin.
Ilmeisesti tässä on jotain meille tärkeää.
Kaikkea sitä, mitä Jumala ja Mooses puhuivat, ja mitä tapahtui ympärillä, -
ei ole kirjoitettu tähän, -
mutta tähän on kirjoitettu tärkeimmät asiat, -
joihin Jumala haluaa meidän kiinnittävän huomiota.
Jumala halusi sanoa, ettei heitä lähetetä Häntä varten.
Jumala on JHVH, Hän joka oli, on ja on oleva. Hän on kaikkialla.
Hän on ajaton. Hän loi ikuisuuden ja kaiken näkyvän ja näkymättömän.
Hän on samaan aikaan sekä kaiken ulkopuolella että kaiken sisällä.
Jumala on Henki.
Hän sanoi: "Älä lähetä minua varten."
Hän näki epäilykset Israelin kansan sydämissä.
Opimme tästä tärkeitä asioita.
Jumala ei tarvinnut todisteita tämän maan hyvyydestä.
Hän tiesi sen kyllä. Hän lähetti heidät sinne.
Kuten sanotaan: "Kutsuja maksaa."
Jumala käski Moosesta lähettämään -
kunnioitettuja ruhtinaita, -
heimojensa päämiehiä.
Sellaisilla tulee olla vahva usko ja näky.
Mooses lähetti heidät, ja mitä sitten tapahtui?
Muistakaa: "Lähetä itseäsi varten!"
Ei siis Jumalaa varten. Hän ei tarvitse todistusta.
"Ellette usko, lähettäkää ihmisiä katsomaan!"
Mutta ei ketä tahansa, -
vaan niitä, jotka ovat perehtyneet Jumalan Sanaan, -
heimojen ruhtinaita, -
niitä, jotka työskentelevät Jumalan valtakunnan hyväksi.
Heidän on oltava täynnä uskoa, toivoa ja rakkautta, -
täynnä näkyä ja Jumalan tahtoa.
Mutta mitä mielenkiintoista sitten tapahtuikaan?
4. Moos. 13:26: -
"He vaelsivat ja tulivat Mooseksen, Aaronin ja kaiken Israelin kansan luo -
Paaranin erämaahan Kaadekseen.
Ja he tekivät heille ja kaikelle kansalle selkoa matkastaan -
ja näyttivät heille sen maan hedelmiä.
Ja he kertoivat hänelle sanoen: -
'Me menimme siihen maahan, jonne meidät lähetit.
Ja se tosiaankin vuotaa maitoa ja mettä, ja tällaisia ovat sen hedelmät.'"
He aloittivat ylistämällä maata.
Mutta miten he jatkoivat?
"Mutta kansa, joka siinä maassa asuu, on voimallista, -
ja kaupungit ovat lujasti varustettuja ja hyvin suuria; -
näimmepä siellä Anakin jälkeläisiäkin."
Heidän puheensa ajautuu vähitellen muihin asioihin.
Niin saatana toimii.
Hän sekoittaa valhetta totuuteen.
Mikä on valhetta?
Kaikki, mikä ei ole Jumalan Sanan mukaista.
Se voi silti olla totta, mitä tulee aineelliseen todellisuuteen.
Mutta jos se ei puhu Jumalan Sanan mukaisesti, -
se ei ole totuus, ja siksi se on valhe.
Vakoojat aloittivat totuudesta, mutta siirtyivät valheeseen.
Jumala ei käskenyt heitä raportoimaan kaikkea koko kansalle, -
vaan Moosekselle ja muille johtajille.
Se alkoi pienestä.
"Ja Kaaleb koitti tyynnyttää kansaa napisemasta Moosesta vastaan -
ja sanoi: 'Menkäämme sittenkin sinne ja ottakaamme se haltuumme, -
sillä varmasti me sen voitamme'.
Mutta ne miehet, jotka olivat käyneet hänen kanssaan siellä, sanoivat: -
'Emme me kykene käymään sen kansan kimppuun, -
sillä se on meitä voimakkaampi'."
Kaaleb ja Joosua ovat eri mieltä -
kuin kymmenen muuta heimopäällikköä.
Erimielisyyksiä saa toki olla, -
mutta ei silloin, kun Jumala on puhunut.
"Niin he saattoivat israelilaisten keskuudessa pahaan huutoon -
sen maan, jota olivat olleet vakoilemassa, sanoessaan: -
'Se maa, jota olemme kierrelleet ja vakoilleet, -
on maa, joka syö omat asukkaansa; -
ja kaikki kansa, jota me siellä näimme, oli kookasta väkeä.
Näimmepä siellä jättiläisiäkin, Anakin jättiläisheimon jälkeläisiä, -
ja me olimme mielestämme kuin heinäsirkkoja; -
sellaisia me heistäkin olimme."
Näiden ruhtinaiden pitäisi olla Jumalan miehiä, -
mutta he eivät vahvista johtamiensa heimojen uskoa, -
vaan heikentävät sitä.
Tässä on eräs tärkeä yksityiskohta, josta on säädetty lakikin Israelissa.
"Niin he saattoivat israelilaisten keskuudessa pahaan huutoon -
sen maan, jota olivat olleet vakoilemassa..."
Israelissa on sellainen laki, -
että jos joku puhuu pahaa toisesta, häntä vastaan voidaan nostaa syyte.
Kansan vahvistamisen sijaan -
nämä johtajat heikensivät sitä.
Kysymys kuuluu: -
Mitä he olivat niinä kuukausina kuulleet Moosekselta, -
Jumalan mieheltä?
Eivätkö he välittäneet Mooseksen puheista?
Perehtyivätkö he asiaan, -
vai halusivatko he vain tärkeillä ruhtinaan asemassa?
Avasivatko he sydämensä Jumalan Sanalle?
Jumalahan oli sanonut, etteivät he mene siihen maahan omin voimin, -
vaan Hän itse vie heidät sinne ja antaa heille sen maan.
Kuuntelivatko he Moosesta?
Mooses oli Jumalan mies, ja hänellä oli näky.
Keskusteltuaan Jumalan kanssa Siinain vuorella ja ilmestysmajassa -
hän välitti kansalle opetuksia ja profetioita.
Myös kansan keskuudessa oli profeettoja.
He olivat kuulleet sen kaiken.
Siirryn meidän aikaamme.
Kuulemme paljon profetioita Jumalan ihmisiltä.
Luemme Jumalan Sanasta Jeshuan opetuksia.
Kuulemmeko sitä oikeasti?
Usko tulee kuulemisesta ja kuuleminen Jumalan Sanasta.
Otammeko Jeshuan sanat sydämeemme?
Olemmeko pelottomia kaikissa olosuhteissa?
Jos pelkäämme Herraa, emme pelkää mitään muuta.
Karistammeko kaiken epäilyksen ja epäuskon, -
jotka estävät meitä pääsemästä luvattuun maahan?
Puhun pian siitä, mikä on meidän luvattu maamme.
Kuuntelemmeko todella?
Usko tulee kuulemisesta, ja kuuleminen Jumalan Sanasta.
Otammeko elävän Jumalan sanat sydämiimme?
Kuten Jeshuan opetuslapset sanoivat, -
minne me menisimme, Hänellä on iankaikkisen elämän sanat.
Ellemme ota niitä sanoja sydämeemme, -
emme näe sitä, mitä Jumala meille näyttää.
Uskon perusta on se, että kuuntelet Jumalan Sanaa -
ja täytyt elävän Jumalan sanoista.
Kuuntelet kahdella korvalla, -
etkä niin, että sanat menevät toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos.
5. Moos. 28:1: -
"Jos kuulet Herran, sinun Jumalasi, ääntä..."
Sen jälkeen luetellaan kaikki siunaukset.
Kun kuulemme ja otamme sen sydämeemme, -
alamme myös toteuttaa sitä.
Emme omasta voimastamme, vaan Jeshuan armosta.
Olkoon vastassa jättiläisiä tai mitä vain!
Silloin vastassa oli jättiläisiä, ja nyt pahoja henkiä, -
saatanan voimia, jotka estävät pääsymme luvattuun maahan.
Sitä mitä kuulemme, sitä saamme, -
ja sen mukaan toimimme.
Jos kuuntelemme Jumalan Sanaa ja otamme sen vastaan, -
alamme nähdä, mitä todella tapahtuu.
Jumala valaisee sen meille ja avaa sydämemme silmät.
Olosuhteet eivät ehkä muutu, mutta me itse muutumme.
Näemme kaiken uudella tavalla.
Olemme täynnä Jumalan sanoja.
Jos emme ole tehneet niin, -
tehkäämme parannus ja pyytäkäämme anteeksi Jumalalta.
Hän armahtaa meitä uskollisesti.
Hän puhdistaa ja korjaa meidät rakkaudella.
Ei ole syytä vaipua epätoivoon.
Hän korjaa kyllä meidät. Ei mitään hätää!
Meidän on kuitenkin tunnustettava totuus.
Mikä on meidän luvattu maamme?
Meille uskoville se on -
taivaallinen Siion, taivaallinen Jerusalem.
Se on paikka, jota kaipaamme ja jonne pyrimme.
Se on Jumalan valtakunta.
Jeshua kertoi siitä Johanneksen evankeliumissa.
Joh. 14:1: "Älköön teidän sydämenne olko murheellinen.
Uskokaa Jumalaan, ja uskokaa minuun.
Minun Isäni kodissa on monta asuinsijaa.
Jos ei niin olisi, sanoisinko minä teille, -
että minä menen valmistamaan teille sijaa?
Ja vaikka minä menen valmistamaan teille sijaa, -
tulen minä takaisin ja otan teidät tyköni, -
että tekin olisitte siellä, missä minä olen.
Ja mihin minä menen ― tien sinne te tiedätte.
Tuomas sanoi hänelle: 'Herra, me emme tiedä...'"
Kyllä me sen tiedämme oikein hyvin!
"Minä olen tie ja totuus ja elämä; -
ei kukaan tule Isän tykö muutoin kuin minun kauttani."
Tunnemme tien luvattuun maahan.
Jumalan Sana sanoo, -
että jos pysymme uskossa ja Jumalan antamassa rakkaudessa, -
ja pidämme Jumalan käskyt, -
pääsemme luvattuun maahan.
Luvattu maa on taivasten taivas, jossa on monta asuinsijaa.
Jeshuan sanat viittaavat siihen, -
etteivät kaikki päädy samaan paikkaan.
Mutta jos kuulemme Jumalan Sanaa -
ja elämme Jumalan tahdon mukaisesti, -
pääsemme parhaaseen paikkaan.
Mitä muuta luvattu maa on?
Juutalaisena voin sanoa, että se on Israelin maa, Jerusalem.
Tämä paikka, jossa nyt istun, -
suuren Kuninkaan kaupunki.
Uskoville luvattu maa on -
Jumalan tahdon täyttymys.
Meidän on elämässämme tehtävä kaikkemme -
Jumalan tahdon täyttymiseksi.
Luetaan eräs mielenkiintoinen kohta.
Room. 12:1: "Niin minä Jumalan armahtavan laupeuden kautta -
kehoitan teitä, veljet, antamaan ruumiinne -
eläväksi, pyhäksi, Jumalalle otolliseksi uhriksi; -
tämä on teidän järjellinen jumalanpalveluksenne.
Älkääkä mukautuko tämän maailmanajan mukaan, -
vaan muuttukaa mielenne uudistuksen kautta, -
tutkiaksenne, mikä on Jumalan tahto, mikä hyvää ja otollista ja täydellistä."
Ystävät, meidän on pyrittävä siihen, -
mikä on hyvää, otollista ja täydellistä Jumalan silmissä.
Jumalan täydellinen tahto on luvattu maamme.
Sinne Jumala on valmistanut meille maan, joka vuotaa maitoa ja mettä.
Se ei ole maa, jossa vain ollaan tekemättä mitään.
Taivaassakin ylistämme Jumalaa.
Sielläkin saamme tekemistä.
En kuitenkaan puhu nyt siitä.
Tarkoitan, että Jumalan tahto ei ole vain täyttää tarpeemme, -
vaan saamme ihmeellisen kyvyn todistaa Jumalan rakkaudesta, -
siitä, että Jumala on uskollinen.
Se riippuu meistä itsestämme.
Emme kuitenkaan tee sitä omin voimin.
"Ei sotaväellä eikä voimalla, vaan minun Hengelläni, -
sanoo Herra Sebaot."
Mutta meidän on todella pyrittävä sinne.
Meidän ei pidä nähdä sitä niin, -
kuin maailma sen esittää ja saatana pelottelee, -
vaan Jumalan Sanan mukaan.
Jumala on kertonut tien.
Se ei ole helppo, ja saatana esittää jotain ihan muuta.
Olosuhteet ovat täysin sitä vastaan.
Oli miten oli, -
olen matkalla sinne kärsivällisesti, rakastaen, toivoen ja uskoen.
Otan vastaan Jumalan lupauksen.
Matkalla sinne välttelen sellaisia kaivoja, -
joissa ei ole vettä.
Tarkoitan paikkoja, joissa ei ole Jumalan Sanaa.
Varon ylpeyttä ja saatanan valheita.
Jumala on puhunut.
Takaisin lukukappaleeseen.
4. Moos. 14:1: -
"Silloin koko kansa alkoi huutaa ja parkua, ja kansa itki sen yön.
Ja kaikki israelilaiset napisivat Moosesta ja Aaronia vastaan, -
ja koko kansa sanoi heille: -
'Jospa olisimme kuolleet Egyptin maahan tai tähän erämaahan!
Jospa olisimme kuolleet!'"
He kiroavat kohtaloaan: -
"Kunpa olisimme kuolleet! Miksi viet meidät kuolemaan sinne!"
Jae 3: "Ja miksi viekään Herra meitä tuohon maahan, -
jossa me kaadumme miekkaan -
ja vaimomme ja lapsemme joutuvat vihollisen saaliiksi!
Eikö meidän olisi parempi palata Egyptiin?"
Ne ruhtinaat saattoivat sen maan pahaan huutoon -
ja heikensivät puheillaan Israelin kansaa.
He eivät nähneet tulevaisuuteen, vaan halusivat palata vanhaan.
Näin käy usein.
Ihminen, joka ei näe hyvin, vastustaa Jumalan antamaa näkyä.
Jos ihminen ei saavuta sitä, mistä Jumala on hänelle puhunut, -
se ei ole Jumalan vika.
Ihmisen pitää korjata hengellinen näkökykynsä.
Paavali rukoili efesolaisten puolesta: -
"...että meidän Herramme Jeesuksen Kristuksen Jumala, kirkkauden Isä...
antaisi teille viisauden ja ilmestyksen Hengen hänen tuntemisessaan -
ja valaisisi teidän sydämenne silmät..."
He alkoivat katsoa taaksepäin.
He haikailivat takaisin Egyptiin, orjuuden pesään!
Mitä ihmettä?
Kanaanin maassa, tulevassa Israelin maassa, -
he eläisivät vapaina.
Mutta he olivat sisimmältään vielä orjia.
He halusivat takaisin Egyptiin. Se oli huono juttu.
He eivät kuunnelleet johtajaansa.
He eivät välittäneet siitä, mitä Mooses oli heille opettanut -
puhuttuaan Jumalan kanssa Siinain vuorella.
Luetaan vielä lopuksi eräs mielenkiintoinen kohta.
Filippiläiskirjeen luku 2.
Paavali opettaa meille ykseydestä.
Ykseyttä Jumalan Sanassa, näyssä, Jumalan sanoissa ja teoissa.
Fil. 2:1: "Jos siis on jotakin kehoitusta Kristuksessa, -
jos jotakin rakkauden lohdutusta, jos jotakin Hengen yhteyttä, -
jos jotakin sydämellisyyttä ja laupeutta, -
niin tehkää minun iloni täydelliseksi siten, että olette samaa mieltä, -
että teillä on sama rakkaus, että olette sopuisat ja yksimieliset -
ettekä tee mitään itsekkyydestä tai turhan kunnian pyynnöstä, -
vaan että nöyryydessä pidätte toista parempana kuin itseänne -
ja että katsotte kukin, ette vain omaanne, vaan toistenkin parasta.
Olkoon teillä se mieli, joka myös Kristuksella Jeesuksella oli, -
joka ei, vaikka hänellä olikin Jumalan muoto, -
katsonut saaliiksensa olla Jumalan kaltainen, -
vaan tyhjensi itsensä ja otti orjan muodon, tuli ihmisten kaltaiseksi, -
ja hänet havaittiin olennaltaan sellaiseksi kuin ihminen; -
hän nöyryytti itsensä ja oli kuuliainen kuolemaan asti, -
hamaan ristin kuolemaan asti.
Sentähden onkin Jumala hänet korkealle korottanut -
ja antanut hänelle nimen, kaikkia muita nimiä korkeamman, -
niin että kaikkien polvien pitää Jeesuksen nimeen notkistuman...
ja jokaisen kielen pitää tunnustaman Isän Jumalan kunniaksi, -
että Jeesus Kristus on Herra."
Paavali opettaa, -
että ilman yksimielisyyttä Jumalan sanoista ja teoista, -
ilman näyn ja ajatusten yhteyttä, -
ilman yhteisymmärrystä -
ei voi saavuttaa luvattua maata ja Jumalan täydellistä tahtoa.
"Siis, rakkaani, samoin kuin aina olette olleet kuuliaiset, -
niin ahkeroikaa, -
ei ainoastaan niin kuin silloin, kun minä olin teidän tykönänne, -
vaan paljoa enemmän nyt, kun olen poissa, -
pelolla ja vavistuksella, että pelastuisitte..."
Kanaanin maassa, luvatussa maassa, oli heidän pelastuksensa.
"...sillä Jumala on se, joka teissä vaikuttaa -
sekä tahtomisen että tekemisen, että hänen hyvä tahtonsa tapahtuisi."
Jumala antaa voiman. Hän tekee sen.
"Tehkää kaikki nurisematta ja epäröimättä, -
että olisitte moitteettomat ja puhtaat, olisitte tahrattomat Jumalan lapset -
kieron ja nurjan sukukunnan keskellä, -
joiden joukossa te loistatte niinkuin tähdet maailmassa..."
Tämä meidän on opittava ja otettava sydämeemme.
Kuulkaamme Jumalan Sanaa ja avatkaamme sydämemme sille!
Alkakaamme toimia totuuden puolesta maan päällä, -
ei omassa voimassamme, vaan Jeshuan armossa.
Niin huomaamme, että kaikki se mitä näimme ennen, -
ei olekaan totuus.
Totuus on se, mitä Jumala on puhunut.
Opetin teille tänään viikon lukukappaleesta Shlach lecha.
Jumala siunatkoon teitä ja parantakoon ne, jotka sitä tarvitsevat.
Isä, siunaa katsojia niin, -
että kuulisimme Sanaasi ja vaeltaisimme tahdossasi, -
ja toteuttaisimme tahtosi maan päällä -
ja että meillä olisi hyvä suhde elävän Jumalan Henkeen -
Jeshua Messiaan nimen kunniaksi, aamen!
Shalom Jerusalemista!
Suomennos: Hannele Lehtoranta