TULTA JERUSALEMISTA
Rakkaat katsojat, on ilo liittyä seuraanne!
Shalom teille Jerusalemista!
Tänään puhun uskosta.
Tämän viikon lukukappale -
on nimeltään Vajir'a, "Ja Herra ilmestyi".
Luetaan siis 1. Moos. 18 ensimmäisestä jakeesta alkaen.
Vähitellen näemme, mitä Pyhä Henki meille tästä ilmoittaa.
"Ja Herra ilmestyi hänelle Mamren tammistossa, -
jossa hän istui telttamajansa ovella päivän ollessa palavimmillaan."
Rabbien kommentit tästä ovat mielenkiintoisia.
Heidän mukaansa se oli kolmas päivä Abrahamin ympärileikkauksesta.
Hän oli 99-vuotias.
Lääkäreiden mukaan -
kolmantena päivänä kivut ovat kovimmillaan.
Hän istui telttansa ovella.
Abrahamilla oli teltta, jonka kaikki neljä sivua olivat auki.
Kaikki saivat tulla sisään, -
ja he saivat kuulla, että on vain yksi Jumala.
Hän kertoi heille Jumalan valtakunnasta, -
ja siitä, että taivaassa on rakastava Jumala.
Hän kehotti uskomaan elävään Jumalaan -
kaiken maailman epäjumalien sijaan.
On myös kiinnostavaa, että silloin oli kuuma.
Jumala antoi auringon paistaa.
Se on mielenkiintoista.
Kerrankin Abraham sai olla rauhassa ja levätä.
Abraham oli kuitenkin hyväsydäminen ja vanhurskas.
Hän odotti telttansa ovella siltä varalta, että joku tulisi.
"Kun hän nosti silmänsä ja katseli, -
niin katso, kolme miestä seisoi hänen edessänsä..."
Hän luuli heitä ihmisiksi, mutta he olivat enkeleitä.
Heidän ei sanottu "tulevan" hänen luokseen, -
vaan he vain "seisoivat" hänen edessään.
Enkelit ilmestyvät yhtäkkiä.
Abraham ei nähnyt heidän tuloaan, -
vaan he ilmestyivät yhtäkkiä hänen eteensä.
"...nähdessään heidät hän riensi heitä vastaan majan ovelta -
ja kumartui maahan -
ja sanoi: -
"Herrani, jos olen saanut armon sinun silmiesi edessä..."
Monet eivät tiedä, -
että Abraham istui Jumalan läsnäolossa eli Pyhässä Hengessä, -
ja keskusteli Jumalan kanssa syvällä sydämessään.
Hän sanoi: "Herrani, jos olen saanut armon sinun silmiesi edessä, -
älä mene palvelijasi ohitse."
Se oli jae 3, ja jatkamme pian jakeeseen 4.
Rabbit selittävät, -
että nähdessään heidät Abraham luuli heitä ihmisiksi.
Hän pyysi Jumalaa jäämään luokseen, -
vaikka hänen oli otettava ne ihmiset vastaan.
Opimme tästä -
suuren moraalisen opetuksen.
Voimme olla niin hengellisiä, että uskomme siirtää vuoria, -
mutta jos meissä ei ole rakkautta vieraita kohtaan, -
niin kuin Jumalan Sana opettaa, -
uskomme ei ole minkään arvoista.
Abraham pyysi Jumalan läsnäoloa pysymään luonaan.
"'Sallikaa tuoda vähän vettä pestäksenne jalkanne -
ja levätkää puun siimeksessä.
Minä tuon palasen leipää virkistääksenne itseänne, -
ennenkuin jatkatte matkaanne, -
sillä kaiketi sitä varten olette poikenneet palvelijanne luo.'
He sanoivat: 'Tee, niinkuin olet puhunut'.
Ja Aabraham kiiruhti majaan Saaran tykö ja sanoi: -
'Hae joutuin kolme vakallista lestyjä jauhoja, sotke ja leivo kaltiaisia'.
Sitten Aabraham riensi karjaan, otti nuoren ja kauniin vasikan -
ja antoi palvelijalle, joka ryhtyi nopeasti sitä valmistamaan."
Hän puhui vieraille vesitilkasta ja leipäpalasesta -
ennen matkan jatkamista, -
mutta sitten hän ottikin vasikan -
ja käski Saaraa leipomaan hyviä kakkuja.
Tässä näkyy vanhurskas sydän ja aito usko.
Vanhurskaat eivät lupaa paljon, mutta tekevät sen koko sydämestä.
Uusi testamentti opettaa meitä tekemään kaiken -
Herran nimessä ja Herralle.
Niin vanhurskaat tekevät.
Pahat ihmiset lupaavat paljon, mutta eivät tee mitään.
Muistatteko sen kohdan, -
jossa Abraham osti Makpelan luolan?
Missä se kohta olikaan?
Abraham tuli ostamaan sen -
hautapaikaksi Saaralle ja itselleen.
Sanotaan, että Abraham tiesi sen olevan -
Aadamin ja Eevan hautapaikka.
Se on Hebronissa.
Abraham pyysi sitä miestä myymään hänelle Makpelan, -
mutta mies lupasi antaa sen ilmaiseksi.
Abraham kuitenkin kieltäytyi siitä, -
sillä hän ei halunnut ottaa mitään ilmaiseksi.
Kukaan ei voinut väittää hänen rikastuneen muiden kustannuksella.
Mies sanoi ensin antavansa sen ilmaiseksi, -
mutta lopuksi hän pyysi 400 hopeasekeliä.
Se oli suuri hinta.
Vanhurskas lupaa vain vähän, mutta tekee sen rakkaudella.
Hän tekee enemmän kuin lupaa, -
siinä missä muut lupaavat paljon, mutta eivät tee mitään.
Se on todellista uskoa Jumalaan.
Galatalaiskirjeessä Paavali sanoo, -
että uskon täytyy vaikuttaa rakkauden kautta.
Jumalan antaman uskon hedelmä -
on rakkaus.
Aioin puhua tänään lopun ajoista, mutta jätän sen myöhemmäksi.
Olen varma siitä, että elämme lopun aikoja, -
ja meidän on annettava Pyhän Hengen ympärileikata sydämemme, -
kuten Abraham ympärileikattiin -
99-vuotiaana.
Meidän Uuden liiton ihmisten on annettava sydämemme -
ympärileikattavaksi.
Huomatkaa, että vasta ympärileikkauksen jälkeen -
Abraham sai liiton lapsen, luvatun lapsen Iisakin.
Jos ette ole saaneet elämässänne sitä, mitä teille on luvattu, -
antakaa Pyhän Hengen ympärileikata sydämenne -
kaksiteräisellä miekalla, Jumalan Sanalla.
Niin sydämet korjaantuvat.
Sydämen motiivit voivat olla epäpuhtaita ja vääriä.
Se on ongelma.
Jumala tahtoo silti siunata meitä, koska Hän on jo luvannut sen.
Hän on ehkä antanut meille jonkin lupauksen ja unelman.
Tarvitsemme sydämen ympärileikkausta.
Silloin uskomme voi toimia esteettä -
ja voimme ottaa vastaan sen, minkä Jumala on meille valmistanut.
Muistakaamme kuitenkin, -
ettei se ei ole seurausta meidän vanhurskaudestamme, -
vaan Messiaan vanhurskaudesta, sillä Hän kuoli puolestamme -
ja nousi kuolleista vanhurskauttaakseen meidät.
1. Moos. 18:8: -
"Ja hän otti voita ja maitoa sekä vasikan, jonka hän oli valmistuttanut, -
ja pani ne heidän eteensä; -
itse hän seisoi heidän luonansa puun alla sillä aikaa, kuin he söivät."
Rabbit jättävät usein tämän kohdan selittämättä.
Ateria rikkoo kosher-sääntöjä, mutta ei puhuta nyt siitä.
Tiedämmehän, että Messias vapauttaa vangitut.
Hän vapauttaa ihmiset hengellisestä vankilasta.
Rabbit itsekin sanovat, -
että kun Messias tulee, kaikkea saa syödä.
En kuitenkaan puhu tänään siitä, vaan uskosta.
Se, joka syö, syököön Herran kunniaksi, -
ja se joka kieltäytyy syömästä, kieltäytyköön Herran kunniaksi, -
kuten Paavali sanoi.
Tässä kerrotaan, -
että hän seisoi heidän luonaan heidän syödessään.
Hän käyttäytyi kuin palvelija.
Todellinen usko on palvelemista.
Isämme Abraham, kansamme suurmies, -
jota sanotaan "Jumalan ystäväksi", -
seisoi palvelemassa vieraitaan, -
joita hän luuli ihmisiksi, vaikka he olivat enkeleitä.
Usko tulee ilmi tekojen kautta.
Se joka uskoo, palvelee lähimmäistä.
"Rakasta lähimmäistä kuin itseäsi."
Kuten sanotaan, -
evankeliumin voi kuulla ihmisen suusta, -
mutta evankeliumin voi myös nähdä.
Evankelioida voi sekä sanoin että teoin.
Voimme evankelioida sanoin, ja niin Herra käski meidän tehdäkin.
Mutta jos tekomme eivät ole peräisin evankeliumista -
eivätkä puhtaasta sydämestä, -
turhaan olemme itseämme vaivanneet.
"Ja he kysyivät häneltä: 'Missä vaimosi Saara on?'
Hän vastasi: 'Tuolla majassa'."
Heidän kodissaan oli tietty järjestys.
Me uskovat miehet emme saa unohtaa perhettämme.
"Missä vaimosi Saara on?"
Jotkut miehet palvelevat ja touhuavat vaikka mitä, -
mutta unohtavat vaimonsa ja lapsensa.
Se ei ole oikein.
Pian näemme, mitä on todellinen usko.
"Ja hän sanoi: 'Minä palaan luoksesi tulevana vuonna tähän aikaan, -
ja katso, vaimollasi Saaralla on silloin oleva poika'.
Mutta Saara kuunteli majan ovella hänen takanansa.
Mutta Aabraham ja Saara olivat iäkkäät, -
eikä Saaran enää ollut, niinkuin naisten tavallisesti on.
Sentähden Saara naurahti itseksensä ja ajatteli: -
'Heräisikö minussa, näin kuihduttuani, vielä halu?
Ja myös minun herrani on vanha.'"
Saara ajatteli, ettei hän enää pysty siihen, -
ja "hänen herransakin" oli vanha.
Hän kunnioitti Abrahamia suuresti.
Rakkaat sisaret, on tärkeää, että kunnioitatte aviomiehiänne.
Myös se on evankeliumin julistamista, -
jos perhe elää Jumalan Sanan periaatteiden mukaan.
Joskus uskovat miehet eivät välitä perheestään lainkaan, -
ja naiset puhuvat miehilleen epäkunnioittavasti.
Se on kauheaa, ei sellaista voi olla keskuudessamme!
Sitten tapahtuu jotain mielenkiintoista.
"Mutta Herra sanoi Aabrahamille: 'Miksi Saara nauroi ajatellen: -
'Synnyttäisinkö minä todella, minä, joka olen näin vanha?'"
Abrahamiahan Saara vanhaksi sanoi!
Herra ei paljastanut Abrahamille, mitä Saara tarkalleen ajatteli.
Herra kyllä tietää, mitä ihminen sydämessään ajattelee.
"Ihminen näkee ulkomuodon, mutta Herra näkee sydämen."
Herra esti sillä Abrahamin ja Saaran väliset jännitteet.
Kuvitelkaa, jos Herra olisi sanonut Abrahamille: -
"Saara ajatteli, että sinä olet vanha!"
Se olisi masentanut Abrahamin.
Jotkut "ystävät" sytyttävät tahallaan riitoja miehen ja vaimon välille.
Älkää olko sellaisia saatanan työkaluja!
Saatana tekee juuri sitä, syyttää ja tuomitsee.
Siksi Herra sanoi Abrahamille toisin, kuin mitä Saara oli ajatellut.
Sitten päästään asian ytimeen.
"'Onko mikään Herralle mahdotonta?
Tähän aikaan minä palaan luoksesi tulevana vuonna, -
ja Saaralla on silloin poika.'
Ja Saara kielsi sanoen: 'En minä nauranut'; sillä hän pelkäsi.
Mutta hän sanoi: 'Ei ole niin; sinä nauroit'."
Saaran ja Abrahamin pojalle annettiin nimeksi Iisak, -
Jitschak, "Hän nauraa".
Joskus mekin ajattelemme samoin.
Jos Saara ajatteli, että hänen miehensä oli vanha, -
ja ettei hän itse pystynyt enää synnyttämään, -
sillä eihän hän pystynyt siihen nuorempanakaan, -
niin entä me sitten?
Näemme vaikean tilanteemme ja omat puutteemme, -
pankkitilimme saldon ja kaikki vaikeudet, -
ja sitten Jumala sanoo toteuttavansa lupauksensa.
Emme haluaisi epäillä, mutta epäilys valtaa silti mielemme.
Muistakaa silloin, ettei mikään ole Herralle mahdotonta!
Hipale, "olla mahdotonta", -
on samaa juurta kuin hapala, "abortti".
Herra ei tee abortteja. Hän tietää, että hänen sanansa toteutuu.
Hän vain etsii maaperää, -
jolle kylvää sanansa.
Jumala ei tee abortteja. Hänelle mikään ei ole mahdotonta.
Hän on tehnyt suunnitelmansa jo ennen kuin sinä edes synnyit, -
jo ennen maailman perustamista.
Hänen kaikki suunnitelmansa toteutuvat Jeshuan nimessä.
Siihen me uskomme.
Joskus jopa nauramme: "Se on mahdotonta!"
Herra vei Abrahamin ulos teltastaan -
katsomaan taivaalle.
Juutalaisen perimätiedon mukaan Abraham sanoi Herralle: -
"Kaikki tähdet sanovat minulle, etten saa poikaa."
Abraham tuli Kaldean Uurista, -
jossa oli tapana ennustaa tähdistä.
Herra opetti Abrahamille, -
että häntä ja hänen kansaansa eivät hallitse tähdet, -
vaan usko, jonka Herra oli häneen istuttanut.
Muistakaa se, te Abrahamin pojat ja tyttäret!
Abraham on kaikkien israelilaisten ja Jeshuaan uskovien isä.
Olemme olosuhteiden, ihmisten mielipiteiden -
ja saatanan suunnitelmien yläpuolella.
Ei ole mitään kohtaloa eikä horoskooppeja.
Abraham uskoi Herraa, ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi.
Hänestä tuli Herran ystävä.
"Silloin miehet nousivat siitä ja kääntyivät Sodomaan päin, -
ja Aabraham kulki heidän kanssaan saattaaksensa heitä."
Hän kunnioitti vieraitaan saattamalla heidät matkalleen.
Ja Herra sanoi: 'Salaisinko minä Aabrahamilta, mitä olen tekevä?
Onhan Aabrahamista tuleva suuri ja väkevä kansa, -
ja kaikki kansakunnat maan päällä tulevat hänessä siunatuiksi.'"
Se tarkoittaa Israelin kansaa.
Kaikkien kansojen saama siunaus tarkoittaa sitä lupausta, -
että Messias tulisi tästä kansasta, Abrahamista, -
monen sukupolven jälkeen.
Jeshua on Abrahamin jälkeläinen.
Hän sanoi, ettei voi salata Abrahamilta mitään.
Nyt Israelin silmillä on peite, joka estää sitä näkemästä Messiastaan.
Siksi Jeshua sanoi, että Abraham näki hänen päivänsä ja iloitsi.
Silloin sitä peitettä ei ollut.
Se peite on vieläkin, kun kansamme lukee Kirjoituksia, -
mutta jonain päivänä Herra poistaa sen, -
ja he näkevät Hänet, jonka ovat lävistäneet, kuten Sakarja sanoo.
He itkevät ja murehtivat Häntä, ja ottavat Hänet Messiaakseen.
Iloitsen tästä ihmeellisestä sanomasta!
Sitä varten rukoilen ja elän Israelissa.
Sitä varten me kaikki elämme: -
nähdäksemme Jumalan kuningaskunnan palaavan Israeliin -
ja Jeshuan hallitsevan Daavidin valtaistuimella kaikkia kansoja.
Tapahtukoon niin, Jeshuan nimessä!
1. Moos. 18:19: -
"Sillä minä olen valinnut hänet, että hän käskisi lapsiansa -
ja perhettänsä, joka jää hänen jälkeensä, -
noudattamaan Herran tietä ja tekemään sitä, -
mikä vanhurskaus ja oikeus on, -
jotta Herra antaisi Aabrahamille tapahtua, -
mitä hän on hänelle luvannut."
Abraham ei siis elänyt vain itseään varten, -
vaan hänen tehtävänsä oli siirtää uskonsa jälkeläisilleen.
Meidänkin tehtävämme on siirtää uskomme jälkipolville.
Meidän tulisi huolehtia siitä, -
että meidän uskomme ja periaatteemme, -
ja kaikki se, mistä puhumme, tulisi ilmi elämässämme.
Lapset eivät ainoastaan kuule, mitä sanomme, -
vaan he myös näkevät, miten elämme.
Lapseni voivat kysyä: "Missä on Abrahamin Jumala, -
ja missä isämme Orenin Jumala?"
Lapsemme saavat uskomme perinnöksi, -
mutta kyse on jostain suuremmastakin: -
lapset jatkavat sitä tietä eteenpäin.
"Minä olen valinnut hänet, -
että hän käskisi lapsiansa ja perhettänsä..."
Hänellä oli suuri perhe.
Hänen perheensä tarkoittaa Israelin kansaa -
ja kaikkia, jotka ovat liittyneet Israeliin.
"...noudattamaan Herran tietä -
ja tekemään sitä, -
mikä vanhurskaus ja oikeus on, -
jotta Herra antaisi Aabrahamille tapahtua, -
mitä hän on hänelle luvannut."
Sitä on todellinen usko, ja siitä halusin puhua tänään.
Meidän on varjeltava niitä arvoja ja periaatteita, -
jotka Pyhä Jumala on meihin istuttanut, -
ja siirrettävä ne seuraavalle sukupolvelle -
Jeshua Messiaan nimessä.
Rukoilen, että Jumala siunaisi teitä, -
ja että vaeltaisitte Jumalan tahdossa.
Isä, paranna ne, jotka tarvitsevat rukoustani ja parantumista, -
ja anna heille enemmän, -
kuin mitä he pyytävät ja osaavat kuvitellakaan!
Herra siunatkoon sinua ja varjelkoon sinua.
Herra valistakoon kasvonsa sinulle ja olkoon sinulle armollinen.
Herra kääntäköön kasvonsa sinun puoleesi ja antakoon sinulle rauhan -
Jeshuan nimessä.
Rakkain terveisin Jerusalemista, Oren Lev Ari.
Suomennos: Hannele Lehtoranta