TULTA JERUSALEMISTA
Shalom, ystävät! Tänään puhun tärkeästä asiasta.
Jokaisen uudestisyntyneen täytyy tietää tämä -
ja tehdä tämä, josta puhun.
Puhun Jumalan kohtaamisesta päivittäin, -
siitä, että nousemme vuorelle tapaamaan elävää Jumalaa.
Raamatun aikaan ihmiset nousivat fyysiselle vuorelle -
tapaamaan ja kuulemaan Herraa.
Siitä on paljon esimerkkejä Jumalan Sanassa.
Katsotaan, mitä 2. Moos. 3 kertoo Mooseksesta.
2. Moos. 3:1―2: -
"Ja Mooses kaitsi appensa Jetron, Midianin papin, lampaita.
Ja kun hän kerran ajoi lampaita erämaan tuolle puolen, -
tuli hän Jumalan vuoren, Hoorebin, juurelle.
Silloin Herran enkeli ilmestyi hänelle -
tulen liekissä keskellä orjantappurapensasta; -
ja hän näki, että pensas paloi ilmitulessa, -
mutta pensas ei kuitenkaan kulunut."
Mielenkiintoinen tapahtuma.
Ensinnäkin Mooses meni "erämaan tuolle puolen", -
eli kauemmas kuin hän yleensä meni.
Sitten hän tuli Jumalan vuoren, Hoorebin, juurelle.
Se merkitsee sitä, että meidän täytyy mennä syvemmälle -
päästäksemme Herran vuorelle tapaamaan elävää Jumalaa.
Olemme joka päivä täynnä omia sanojamme ja tekojamme.
Olemme uppoutuneita omaan työhömme ja elämäämme.
Siksi emme pysty kohtaamaan Jumalaa.
Olemme syntyneet uudesti, -
ja Jumala on vapauttanut meidät turhuuksista, -
jotka eivät kanna hedelmää.
Meidän täytyy etsiä Jumalan kasvoja joka päivä, -
eli odottaa, kunnes Hän puhuu.
Meidän täytyy pysähtyä odottamaan Häntä, -
sulkea puhelin ja eristäytyä kaikesta.
Ehkä sanot: "Minulla on perhe, enhän minä voi tehdä niin!"
Ei sillä ole merkitystä.
Jokaisella on antaa 20―30 minuuttia.
Lähtekää erämaan tuolle puolen -
ja tulkaa Jumalan vuorelle, Hoorebille.
Mooseksen ja profeettojen aikaan se oli Hoorebin vuori.
Mekin löydämme paikan, minne mennä.
Mooses kaitsi appensa lampaita. Hän oli hyvin nöyrä.
On vaikeaa työskennellä perheenjäsenten kanssa.
Mooses työskenteli vaimonsa isälle. Tiedätte, ettei se ole helppoa.
Varmaankin ymmärrätte, mitä tarkoitan.
Tässä näkyy ennen kaikkea nöyryys.
Mooses asui 40 vuotta erämaassa oltuaan ennen sitä faaraon palatsissa.
Hän teki väsymättä samaa työtä 40 vuoden ajan.
Hän kaitsi ja hoiti lampaita.
Eräänä päivänä hän meni erämaan tuolle puolen.
Hän saapui Jumalan vuoren, Hoorebin, juurelle.
Ehkä elämme täällä 40 vuotta, tai 60, 70 tai 30 vuotta.
Jonain päivänä tajuamme, että meidän täytyy mennä syvemmälle.
Meidän täytyy mennä Jumalan vuorelle.
Ennen kaikkea tarvitsemme nöyryyttä.
Raamattu kertoo, että Mooses oli nöyrä mies, -
nöyrempi kuin kukaan muu ihminen maan päällä.
Hän tuli Jumalan luokse, ja Jumala puhui hänelle.
2. Moos. 3:3: "Niin Mooses sanoi: 'Minä käyn tuonne -
ja katson tätä suurta näkyä, miksi ei pensas pala poroksi'.
Kun Herra näki hänen tulevan katsomaan, -
huusi hän, Jumala, hänelle pensaasta ja sanoi: -
'Mooses, Mooses!' Hän vastasi: 'Tässä olen'.
Hän sanoi: 'Älä tule tänne!
Riisu kengät jalastasi, sillä paikka, jossa seisot, on pyhä maa.'
Ja hän sanoi vielä: 'Minä olen sinun isäsi Jumala, -
Aabrahamin Jumala, Iisakin Jumala ja Jaakobin Jumala'.
Ja Mooses peitti kasvonsa, sillä hän pelkäsi katsoa Jumalaa."
Veljet ja sisaret, haluatteko te kuulla Jumalaa?
Haluatteko nähdä sen näyn ja olla Jumalan omia?
Jos Jumalan palvelijalla ei ole aikaa olla Jumalan kanssa, -
koska hänellä on niin kiire tehdä hyviä tekoja, -
pitää hyviä saarnoja ja huolehtia laumastaan, -
jos hän ei kohtaa Jumalaa joka päivä, kuten Sanassa sanotaan, -
Jumala ei ole tyytyväinen.
Voimme pelastaa koko maailman, mutta entä oma sielumme?
Ei Jumala luonut maailmaa siksi, että saisimme saarnata, -
eikä siksi, että saisimme toimia pastoreina.
Jumala loi maailman siksi, että Hän voisi tavata ihmisen joka päivä.
Kun ihminen teki syntiä eikä totellut Jumalaa, -
Jumala tuli käyskentelemään puutarhaan -
ja kutsui ihmistä: "Missä olet?"
Tästä näemme, että Jumala itse haluaa tavata meidät joka päivä.
Se on Jumalan suunnitelma ihmistä varten.
Synnin seurauksena ihmiset ovat unohtaneet sen.
Mutta toinen ihminen, Jeshua, tuli meille esikuvaksi siitä, -
mitä pitää tehdä ja miten.
Jeshua itse tapasi Jumalan joka päivä.
Hän vietti aikaa Jumalan kanssa kokonaisia öitä.
Hän nousi vuorelle ja rukoili siellä koko yön.
Meidän on tärkeä toimia tämän esimerkin mukaisesti.
1. Kun. 19. kertoo Jumalan miehestä.
1. Kun. 19:1―18.
Se kertoo siitä, mitä profeetta Elialle tapahtui, -
kun hän oli tappanut Baalin papit -
ja väärät profeetat.
Mitä sitten tapahtui?
"Mutta kun Ahab kertoi Iisebelille kaiken, mitä Elia oli tehnyt -
ja kuinka hän oli tappanut miekalla kaikki profeetat, -
lähetti Iisebel sanansaattajan Elian luo ja käski sanoa: -
'Jumalat rangaiskoot minua nyt ja vasta, jollen minä huomenna -
tähän aikaan tee sinulle samaa, mikä jokaiselle näistä on tehty'.
Kun tämä näki sen, nousi hän ja lähti matkaan pelastaakseen henkensä -
ja tuli Beersebaan, joka on Juudan aluetta.
Sinne hän jätti palvelijansa, -
mutta meni itse erämaahan päivänmatkan päähän.
Hän tuli ja istuutui kinsteripensaan juureen.
Ja hän toivotti itsellensä kuolemaa ja sanoi: -
'Jo riittää, Herra; ota minun henkeni, sillä minä en ole isiäni parempi'.
Ja hän paneutui maata ja nukkui kinsteripensaan juurelle.
Mutta katso, enkeli kosketti häntä ja sanoi hänelle: 'Nouse ja syö'.
Ja kun hän katsahti, niin katso, hänen päänsä pohjissa oli -
kuumennetuilla kivillä paistettu kaltiainen ja vesiastia.
Niin hän söi ja joi ja paneutui jälleen maata.
Mutta Herran enkeli kosketti häntä vielä toisen kerran ja sanoi: -
'Nouse ja syö, sillä muutoin käy matka sinulle liian pitkäksi'.
Niin hän nousi ja söi ja joi. Ja hän kulki sen ruuan voimalla -
neljäkymmentä päivää ja neljäkymmentä yötä -
Jumalan vuorelle, Hoorebille, asti."
Elia pelkäsi. Hän ei halunnut enää elää.
Hän pyysi Jumalaa ottamaan pois hänen henkensä.
Mutta enkeli kosketti häntä ja käski häntä menemään Jumalan vuorelle.
"Sinun täytyy mennä siihen paikkaan, -
missä Jumala tapasi Mooseksen. Olet palvellut minua hyvin, -
mutta nyt sinun on aika tulla tapaamaan minua."
Veljet ja sisaret, jos teette hyviä tekoja, hyvä niin.
Jos kaitsette ja palvelette Messiaan ruumista, -
opetatte ja autatte muita ihmisiä, se on kaikki hienoa, -
mutta se ei riitä.
Meidän täytyy ennen kaikkea kohdata Jumala joka päivä -
lukemalla Hänen Sanaansa, rukoilemalla ja odottamalla Häntä.
Siihen Jumala on meidät kutsunut ja sitä varten antanut meille voiman.
Voin palvella Jumalaa ja ihmisiä, ja saarnata 24 tuntia vuorokaudessa.
Mutta heti kun pitäisi kohdata Jumala, tuleekin yhtäkkiä väsy -
ja kaikki muut asiat vyöryvät mieleen.
Opetin kuitenkin itselleni sen, että kohtaan Jumalan vaikka mikä olisi.
Suljen puhelimen ja eristäydyn koko maailmasta.
En ole enää tässä maailmassa vaan hengessä.
Minulle on tärkeää tavata Herrani, Luojani ja taivaallisen Isäni.
Haluan kuulla, mitä Hän sanoo, ja täyttyä Hänen Hengellään.
Jos pelästyt kuullessasi jonkin uutisen, -
tai jos saat tietää jotain pelottavaa, -
on aika lähteä Jumalan vuorelle tapaamaan Jumalaa.
Jokaisella täytyy olla vuorensa Jumalan kohtaamista varten.
Jokaisen täytyy varata aika sitä varten, -
oli se viisi minuuttia tai kolme tuntia.
Kaikki palvelijat tarvitsevat ainakin pari tuntia sitä varten.
Jos olet pastori tai Messiaan ruumiin palvelija, -
vietä pari kolme tuntia joka päivä Jumalan kanssa.
Lue Jumalan Sanaa, odota Häntä, ylistä Häntä ja puhu Hänelle!
Jumala alkoi puhua Elialle. 1. Kun. 19:9―12: -
"Siellä hän meni luolaan ja oli siinä yötä.
Ja katso, Herran sana tuli hänelle; -
hän kysyi häneltä: 'Mitä sinä täällä teet, Elia?' Hän vastasi: -
'Minä olen kiivailemalla kiivaillut Herran, Jumalan Sebaotin, puolesta.
Sillä israelilaiset ovat hyljänneet sinun liittosi, -
hajottaneet sinun alttarisi ja tappaneet miekalla sinun profeettasi.
Minä yksin olen jäänyt jäljelle, -
mutta minunkin henkeäni he väijyvät, ottaaksensa sen.'
Hän sanoi: 'Mene ulos ja asetu vuorelle Herran eteen'.
Ja katso, Herra kulki ohitse, ja suuri ja raju myrsky, -
joka halkoi vuoret ja särki kalliot, kävi Herran edellä; -
mutta ei Herra ollut myrskyssä. Myrskyn jälkeen tuli maanjäristys; -
mutta ei Herra ollut maanjäristyksessä.
Maanjäristyksen jälkeen tuli tulta; mutta ei Herra ollut tulessa.
Tulen jälkeen tuli hiljainen tuulen hyminä."
Tämä on meille esimerkki siitä, mitä pitää tehdä.
Jumala käski Eliaa nousemaan vuorelle niin kuin Mooses.
Hänen piti mennä "Herran eteen".
"...raju myrsky, joka halkoi vuoret ja särki kalliot..."
Se tarkoitti Elian tehtävää, Se oli hyvä, mutta Herra ei ollut siinä.
Nyt Jumala oli muualla.
Elia ei enää ollut tehtävässään vaan tapaamassa Jumalaa.
"Herra ei ollut myrskyssä."
Jumala ei ollut maanjäristyksessäkään.
Sitten tuli tulta.
Muistattehan, että Elia lähetti tulta niiden päälle, -
jotka tulivat hakemaan häntä vuorelta kuninkaan luo.
Mutta Jumala ei ollut tulessa. Missä Hän oli?
1. Kun. 19:13: "Kun Elia sen kuuli, -
peitti hän kasvonsa vaipallansa, meni ulos ja asettui luolan suulle.
Ja katso, hänelle puhui ääni ja sanoi: 'Mitä sinä täällä teet, Elia?'"
Hän ei noussut vuorelle kuten Herra käski, -
vaan jäi luolan suulle ja peitti kasvonsa.
Tietysti hän pelkäsi Jumalaa kuten kaikki. Mooseskin peitti kasvonsa.
Mitä tapahtui? Hän ei tehnyt niin kuin Jumala käski.
Missä Jumala oli?
Ei myrskyssä, ei maanjäristyksessä eikä tulessa.
"Tulen jälkeen tuli hiljainen tuulen hyminä."
Jumala oli hiljaisuudessa ja rauhassa.
Hän halusi puhua Elialle, mutta Elia sanoi, 1. Kun. 19:14: -
"Minä olen kiivailemalla kiivaillut Herran, Jumalan Sebaotin, puolesta.
Sillä israelilaiset ovat hyljänneet sinun liittosi, -
hajottaneet sinun alttarisi ja tappaneet miekalla sinun profeettasi.
Minä yksin olen jäänyt jäljelle, mutta minunkin henkeäni he väijyvät..."
Sen Jumala oli jo kuullutkin.
Elia murehti yhä, eikä ollut valmis kohtaamaan Jumalaa.
Jumala ymmärsi sen, ja sanoi: -
"Lähde takaisin samaa tietä, jota tulit, erämaan kautta Damaskoon.
Mene ja voitele Hasael Aramin kuninkaaksi.
Ja voitele Jeehu, Nimsin poika, Israelin kuninkaaksi.
Ja voitele sijaasi profeetaksi Elisa, Saafatin poika, Aabel-Meholasta."
Veljet ja sisaret. Tämä on meille esimerkiksi.
Meidän on mentävä Herran vuorelle tapaamaan Jumalaa.
Meidän täytyy olla hiljaa Hänen edessään ja kuulla Häntä.
Ilman valituksia ja selityksiä siitä, mitä olemme tehneet.
Meidän täytyy vain avata sydämemme ja kertoa, että rakastamme Häntä -
kaikista vaikeuksista ja hyökkäyksistä huolimatta.
Meidän täytyy rauhoittua Herramme Jeshuan jalkojen juureen.
Luetaan siitä naisesta, joka tuli Jeshuan luo.
Luuk. 7:36―47.
Jeshua meni erään fariseuksen taloon.
"Niin eräs fariseuksista pyysi häntä ruualle kanssaan; -
ja hän meni fariseuksen taloon ja asettui aterialle.
Ja katso, siinä kaupungissa oli nainen, joka eli syntisesti; -
ja kun hän sai tietää, että Jeesus oli aterialla fariseuksen talossa, -
toi hän alabasteripullon täynnä hajuvoidetta -
ja asettui hänen taakseen hänen jalkojensa kohdalle, -
itki ja rupesi kastelemaan hänen jalkojansa kyynelillään -
ja kuivasi ne päänsä hiuksilla ja suuteli hänen jalkojaan -
ja voiteli ne hajuvoiteella.
Mutta kun fariseus, joka oli hänet kutsunut, sen näki, -
ajatteli hän mielessään näin: 'Jos tämä olisi profeetta, tietäisi hän, -
mikä ja millainen tuo nainen on, joka häneen koskee: että hän on syntinen.'
Niin Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: -
'Simon, minulla on jotakin sanomista sinulle'. Hän virkkoi: 'Opettaja, sano'.
'Lainanantajalla oli kaksi velallista; -
toinen oli velkaa viisisataa denaria, toinen viisikymmentä.
Kun heillä ei ollut, millä maksaa, antoi hän molemmille velan anteeksi.
Kumpi heistä siis rakastaa häntä enemmän?'
Simon vastasi ja sanoi: -
'Minun mielestäni se, jolle hän antoi enemmän anteeksi'.
Hän sanoi hänelle: 'Oikein sinä ratkaisit'.
Ja naiseen kääntyen hän sanoi Simonille: 'Näetkö tämän naisen?
Minä tulin sinun taloosi; et sinä antanut vettä minun jaloilleni, -
mutta tämä kasteli kyynelillään minun jalkani ja kuivasi ne hiuksillaan.
Et sinä antanut minulle suudelmaa, -
mutta tämä ei ole lakannut suutelemasta minun jalkojani -
siitä asti, kuin tulin sisään.
Et sinä voidellut öljyllä minun päätäni, -
mutta tämä voiteli hajuvoiteella minun jalkani.
Sentähden minä sanon sinulle: tämän paljot synnit ovat anteeksi annetut: -
hänhän näet rakasti paljon; -
mutta jolle vähän anteeksi annetaan, se rakastaa vähän.'"
Jos ymmärrätte, miten paljon olette saaneet anteeksi, -
ja että olitte matkalla kadotukseen, -
istutte joka päivä Jeshuan jalkojen juureen.
Joka päivä kiitätte Häntä ja suutelette Hänen jalkojaan.
Olette Hänen vierellään päivittäin.
Jotkut muuten valittavat, etteivät he tunne Hänen läsnäoloaan.
Emme elä tunteiden, vaan uskon, mukaan.
Kerran suljitte silmänne ja yrititte rukoilla -
ja rakastaa Häntä puoli tuntia.
On tärkeä viettää aikaa Hänen kanssaan.
Olen kiireinen mies, mutta päätin etsiä Herran kasvoja.
Päätin viettää aikaa Jeshuan kanssa ja lähestyä Häntä.
Heprean sana "lähestyä" tulee sanasta "taistelu".
Se on taistelu ihmisen sisimmässä.
Tahdon lähestyä Häntä, kävi miten kävi.
Tapahtukoon mitä vain, haluan Hänet ja tarvitsen Häntä.
Tahdon tuntea Hänet ja itkeä Hänen edessään.
Haluan kastella Hänen jalkansa kyynelilläni.
Haluan suudella Hänen jalkojaan. Tarvitsen Häntä.
Jos haluatte sitä, kokeilkaa!
Huomaatte, että se on parasta mitä on.
Maistakaa Häntä kuten maistelette herkkuja.
"Maistakaa ja katsokaa, kuinka Herra on hyvä."
Vielä yksi asia.
Luuk. 10:ssa on tähän liittyvä kertomus.
Luuk. 10:38―42: -
"Ja heidän vaeltaessaan hän meni muutamaan kylään.
Niin eräs nainen, nimeltä Martta, otti hänet kotiinsa.
Ja hänellä oli sisar, Maria niminen, -
joka asettui istumaan Herran jalkojen juureen ja kuunteli hänen puhettansa.
Mutta Martta puuhasi monissa palvelustoimissa; -
ja hän tuli ja sanoi: 'Herra, etkö sinä välitä mitään siitä, -
että sisareni on jättänyt minut yksinäni palvelemaan?
Sano siis hänelle, että hän minua auttaisi.'
Herra vastasi ja sanoi hänelle: 'Martta, Martta...'"
Hän kutsui häntä nimeltä kahdesti.
"'...moninaisista sinä huolehdit ja hätäilet, -
mutta tarpeellisia on vähän, tahi yksi ainoa.
Maria on valinnut hyvän osan, jota ei häneltä oteta pois.'"
Maria valitsi hyvän osan. Mikä se on?
Nousta Jumalan vuorelle ja istua Herran Jeshuan jalkojen juureen -
ja kuulla Häneltä elämän sanoja.
Jokainen Hänen sanansa on henki ja elämä.
Luen teille nyt viimeiset jakeet.
Hepr. 12:18―24: -
"Sillä te ette ole käyneet sen vuoren tykö, -
jota voidaan käsin koskea ja joka tulessa palaa, -
ettekä synkeyden, ette pimeyden, ette myrskyn, -
ette pasunan kaiun ettekä äänen tykö, joka puhui niin, -
että ne, jotka sen kuulivat, pyysivät, ettei heille enää puhuttaisi; -
sillä he eivät voineet kestää tätä käskyä: -
'Koskettakoon vuorta vaikka eläinkin, se kivitettäköön'; -
ja niin hirmuinen oli se näky, että Mooses sanoi: -
'Minä olen peljästynyt ja vapisen'; -
vaan te olette käyneet Siionin vuoren tykö ja elävän Jumalan kaupungin, -
taivaallisen Jerusalemin tykö, ja kymmenien tuhansien enkelien tykö, -
taivaissa kirjoitettujen esikoisten juhlajoukon ja seurakunnan tykö, -
ja tuomarin tykö, joka on kaikkien Jumala, -
ja täydellisiksi tulleitten vanhurskasten henkien tykö, -
ja uuden liiton välimiehen, Jeesuksen, tykö, ja vihmontaveren tykö..."
Olemme tulleet Siionin vuorelle.
Siellä täytyy rauhoittua kaikesta kiireestä ja hämmingistä, -
ja unohtaa turhuudet.
Siellä olet vain sinä, ja elävä Jumala.
Siellä on Herra Jeshua, Hänen Henkensä, ja sinä.
Jeshua nousi vuorelle Pietarin, Johanneksen ja Jaakobin kanssa.
Siellä oli myös Mooses ja Elia.
Yhtäkkiä heidän päälleen laskeutui pilvi, josta kuului ääni: -
"Tämä on rakas Poikani, kuulkaa häntä." Näin tehkää.
Herra siunatkoon sinua ja varjelkoon sinua; -
Herra valistakoon kasvonsa sinulle ja olkoon sinulle armollinen; -
Herra kääntäköön kasvonsa sinun puoleesi ja antakoon sinulle rauhan.
Jeshuan nimeen, aamen.
Suomennos: Hannele Tainio