o
Tulta Jerusalemista
Pastori Oren Lev Ari
Tarvitsemme toisiamme.
Me olemme riippuvaisia toisistamme.
Monet sanovat, että olemme riippuvaisia vain Herrasta.
Kyllä olemme, mutta meidän täytyy ymmärtää, -
että Herra on ruumiin pää.
Katsotaan 1. Korinttolaiskirjeen lukua 12.
Sillä niinkuin ruumis on yksi ja siinä on monta jäsentä, -
mutta kaikki ruumiin jäsenet, vaikka niitä on monta, -
ovat yksi ruumis, niin on Kristuskin.
Kun puhumme ruumiista eli seura- kunnasta, ajattelemme vain itseämme.
Mutta tässä sanotaan: "niin on Kristuskin."
Ilman Kristusta ei ole ruumista. Se on Kristuksen ruumis.
Hän on ruumiin pää.
Ruumis ei voi olla ilman päätä, eikä pää ilman ruumista.
Katsotaan tätä nyt syvemmin.
Ruumis on riippuvainen päästä.
Ja pää on riippuvainen ruumiista.
Hän sanoo: "Menkää ja saarnatkaa evankeliumia."
Olisihan Hän voinut lähettää enkeleitä.
Mutta Hän ei lähettänyt enkeleitä, vaan meidät.
Jeesus tarvitsee minua, teitä, kaikkia meitä.
Näin Hän toimii. Hän ei voi muuttaa sitä.
Jeesus toimii vain ruumiinsa välityksellä.
Seurakuntansa kautta. Niiden kautta, jotka uskovat Häneen.
Sillä me olemme kaikki yhdessä Hengessä kastetut -
yhdeksi ruumiiksi, olimmepa juutalaisia tai kreikkalaisia, -
orjia tai vapaita, ja kaikki olemme saaneet juoda samaa Henkeä.
Sillä eihän ruumiskaan ole yksi jäsen, vaan niitä on siinä monta.
Jos jalka sanoisi: "Koska en ole käsi, en kuulu ruumiiseen", -
niin ei se silti olisi ruumiiseen kuulumaton.
Ja jos korva sanoisi: "Koska en ole silmä, en kuulu ruumiiseen", -
niin ei se silti olisi ruumiiseen kuulumaton.
Jos koko ruumis olisi silmänä, missä sitten olisi kuulo?
Jos taas kokonaan kuulona, missä silloin haisti?
Mutta nyt Jumala on asettanut jäsenet, itsekunkin niistä -
ruumiiseen, niinkuin hän on tahtonut.
Huomatkaa: niinkuin Jumala on tahtonut.
Olemme erilaisia.
Jumala on asettanut meidät paikoilleen tahtonsa mukaan.
Emme voi väitellä Jumalan kanssa.
Jos Hän on kiinnittänyt minut ruumiiseensa, -
en voi väittää vastaan.
Jos olen silmä, en voi olla korva.
Luvun 12 alussa puhutaan lahjoista.
Me emme itse ole valinneet niitä, emmekä Häntä.
Hän valitsi meidät ja asetti meidät Jumalan palvelijoiksi.
Me tarvitsemme toisiamme.
Ilman toisiamme emme voi suorittaa tehtäväämme.
Emme voi tehdä Jumalan suurta projektia maan päällä.
Mikä se suuri projekti on? Pelastus.
Pelastaa mahdollisimman monta ihmistä.
Hän on rakkaus.
Jeesus sanoi Joh. 13:34:ssa: -
Uuden käskyn minä annan teille, - se on oikeastaan myös vanha, -
että rakastatte toisianne.
Siitä kaikki tuntevat teidät minun opetuslapsikseni.
Huomaatteko? Ei ole väliä, missä seurakunnassa käyt.
Ei ole väliä, oletko juutalainen vai et.
Ruumista pitää yhdessä eräs asia. Mikä?
Rakkaus.
Paavali kirjoitti: "Jumalan rakkaus on vuodatettu sydämiimme -
Pyhän Hengen kautta."
Toisin sanoen Pyhä Henki on rakkaus.
Pyhä Henki sitoo Kristuksen ruumiin yhteen.
Kun valitan, etten ole Hengessä, -
se tarkoittaa, etten ole rakkaudessa.
Ei ole rakkautta, tai en pysty osoittamaan sitä.
Liha johdattelee minua, eikä Jumalan Henki.
Jatketaan.
1. Kor. 12:19: Vaan jos ne kaikki olisivat yhtenä jäsenenä, -
missä sitten ruumis olisi?
Mutta nytpä onkin monta jäsentä, ja ainoastaan yksi ruumis.
Silmä ei saata sanoa kädelle: "En tarvitse sinua" -
eikä myöskään pää jaloille: "En tarvitse teitä".
Ei siis pääkään, joka on Kristus, voi sanoa niin jaloille.
Sitä suuremmalla syyllä me emme voi sanoa niin.
Miten paljon me tarvitsemmekaan toisiamme, -
kun Jeesuskin tarvitsee meitä niin paljon?
Miten paljon me tarvitsemmekaan toisiamme!
Olemme riippuvaisia toisistamme.
Jae 22: Päinvastoin ne ruumiin jäsenet, -
jotka näyttävät olevan heikompia, ovat välttämättömiä, -
ja ne ruumiin jäsenet, jotka meistä ovat vähemmän kunniakkaita, -
me verhoamme sitä kunniallisemmin, -
ja niitä, joita häpeämme, me sitä häveliäämmin peitämme, -
mutta ne, joita emme häpeä, eivät sitä tarvitse.
Mutta Jumala on liittänyt ruumiin yhteen niin, -
että antoi halvempiarvoiselle suuremman kunnian,
ettei ruumiissa olisi eripuraisuutta, -
vaan että jäsenet pitäisivät yhtäläistä huolta toinen toisestaan.
Ja jos yksi jäsen kärsii, niin kaikki jäsenet kärsivät sen kanssa, -
tai jos jollekulle jäsenelle annetaan kunnia, -
niin kaikki jäsenet iloitsevat sen kanssa.
Jos joku kärsii, mutta me emme, emme vaella Kristuksen rakkaudessa.
Jos se ei vaivaa meitä, emme noudata käskyä: -
rakastakaa toisianne, siitä teidät tunnetaan opetuslapsikseni.
Jos jonkun kärsimys ei kosketa sydäntäsi mitenkään, -
se merkitsee sitä, että kuljet lihassa.
Sinun täytyy silloin tehdä parannusta.
Sinun täytyy sanoa Herralle: -
"Minulla on vaikeaa, anna Herra anteeksi."
Sinun täytyy ottaa ensimmäinen askel.
Pystyt rakastamaan.
Jokaisen joka istuu täällä, jokaisen joka kuuntelee, -
täytyy aina rakastaa, koska rakkaus on vuodatettu -
meidän sydämiimme Pyhän Hengen kautta.
Pyhä Henki on antanut meille kyvyn rakastaa toisia.
Jumala sanoo Sakarjan kirjassa: -
Ei sotaväellä eikä voimalla, vaan Herran Hengellä.
Lihassa ei voi rakastaa, eikä tarvitse.
Mutta Hengessä voit.
Jos antaudut Herran opettamaksi, voit rakastaa.
Hän sanoi: "Lähetän Henkeni." Ja Hän lähetti.
"Henki muistuttaa teitä kaikesta, minkä olen sanonut."
Pyhä Henki voi joskus viedä teidät paikkaan, -
jossa voitte unohtaa omat tekonne, -
jottette joudu tuomittavaksi tämän maailman kanssa.
Pyhä Henki joskus myös nuhtelee, ja se on hyvä.
Jatketaan.
1. Kor. 12:27: Te olette Kristuksen ruumis -
ja kukin osaltanne hänen jäseniänsä.
Meidän ei tarvitse väitellä tehtävistä ja lahjoista.
Jumala antoi meille tehtävät ja lahjat.
Emme voi ottaa lihassa mitään.
Jos teemme jotain lihassa, se ei menesty.
Vain se, mikä on Hengessä, menestyy.
Kuten Paavali kirjoittaa, meillä on Pyhä Henki, -
ja tiedämme, mitä olemme saaneet Jumalalta.
Mitä silmä ei ole nähnyt eikä korva kuullut, -
mikä ei ole ihmisen sydämeen noussut -
ja minkä Jumala on valmistanut niille, jotka häntä rakastavat.
Pyhä Henki antaa meille ilmestyksen siitä, -
keitä me olemme ja mitkä ovat meidän lahjamme.
Meidän täytyy pysyä kutsussamme ja käyttää lahjojamme toisten hyväksi.
Lahjat on annettu meille, jotta voimme palvella toisiamme.
En näe seurakunnan olevan minua varten, vaan teitä varten.
Jos ajattelisin seurakunnan olevan itseäni varten, -
minun ei pitäisi olla pastori.
Olen pastori teitä varten.
Kutsumus ja lahjat ovat aina toisia varten.
Näin me viemme eteenpäin Isän rakkautta, -
ja Herramme Jeesuksen tehtävää, -
ja voimme olla yhteydessä Pyhään Henkeen.
1. Kor. 12:28: Jumala asetti seurakuntaan -
ensiksi muutamia apostoleiksi, toisia profeetoiksi, -
kolmansia opettajiksi, sitten hän antoi voimallisia tekoja, -
sitten armolahjoja parantaa tauteja, -
avustaa, hallita, puhua eri kielillä.
Eivät suinkaan kaikki ole apostoleja?
Eivät kaikki profeettoja? Eivät kaikki opettajia?
Eiväthän kaikki tee voimallisia tekoja?
Eiväthän kaikki puhu kielillä?
Eiväthän kaikki kykene niitä selittämään?
Pyrkikää osallisiksi parhaimmista armolahjoista.
Ja vielä minä osoitan teille tien, verrattoman tien.
Jotkut yrittävät tehtävään, joka ei ole heidän omansa, -
ja toimia käyttämättä lahjojaan.
Se joskus vähän raivostuttaa minua.
Mitä sinä oikein teet? Etkö näe, ettei se kuulu sinulle?
Kärsivällisyyttä, kaikki järjestyy.
Herra ei koskaan myöhästy.
Kun Hän tuli 2000 vuotta sitten, Hän tuli juuri oikeaan aikaan.
Hän tuli juuri oikeaan aikaan jokaista varten.
Ja Hän tulee. Meidän aikamme tulee.
Lahjat annettiin meille, jotta voimme vaeltaa rakkaudessa.
Ei meitä itseämme varten, vaan osoittamaan Jumalan rakkautta.
Jos joku tarvitsee parantumista, ja sinulla on parantamisen lahja, -
rukoile hänen puolestaan, ja hän paranee.
Mitä siinä tapahtuu?
Ihminen alkaa kiittää Jumalaa ja näkee Hänen rakkautensa.
Jos joku profetoi, ei hän profetoi itselleen, vaan muille, -
koska Jumala haluaa sanoa jotakin jollekin.
Kaikki se kirkastaa Jumalaa, Isäämme, joka on taivaassa.
Se ei tuo kunniaa meille.
Me olemme vain Herran palvelijoita.
Jumala käskee meiltä, ei siis pyydä, -
se on suuri virhe, kun sanotaan, että Hän pyytää rakastamaan.
Hän sanoi: "Uuden käskyn minä annan teille."
Ei hän antanut pyyntöä, vaan käskyn.
Hän käskee niin, koska Hän rakastaa meitä.
Hän tietää, että kun elämme rakkaudessa, -
saamme siunauksen ja kaikki mitä tarvitsemme.
Aina kun olen ollut sairas, tai jotain ollut pielessä, -
selvisi, etten kuullut Jumalan ääntä, -
tai en kulkenut Hänen rakkaudessaan.
Olkaamme rehellisiä, varsinkin täällä Jumalan huoneessa.
Jumala käskee rakastamaan, ei murskatakseen sinut, -
vaan siksi, että Hän tietää, -
miten siunaukset voivat toteutua myös sinun elämässäsi.
On parempi elää rakkaudessa kuin vihassa.
Rakkaudessa eläessäsi elät aina Hengessä, -
kun elät vihassa, elät lihassa.
1. Kor. 12:ssa kerrotaan lahjoista, ja siitä, että tarvitsemme toisiamme.
Mitä sen jälkeen tulee? Mikä on seuraava luku?
Luku, joka kertoo rakkaudesta.
Joskus me jäämme jumiin lahjoihin ja omaan kunniaamme.
Jumala sanoo: Jatka eteenpäin.
Täällä on jotain syvempää. Katsotaan mitä Paavali kirjoittaa:
1. Kor. 12:31: Tavoitelkaa kaikkein arvokkaimpia armolahjoja!
Nyt minä osoitan teille tien, joka on verrattomasti muita parempi.
Lahjat eivät saa häiritä astumista tälle parhaimmalle tielle.
Ne päinvastoin vievät meidät sinne, Jumalan rakkauden tielle.
Kun Jumala alkaa käyttää minua, -
haluan vielä enemmän elää rakkaudessa ja armossa.
Ymmärrän vielä paremmin, että Jumala toimii, enkä minä.
Paavali aloittaa sitten Raamatun kauneimman kohdan.
Luvun, jossa on uskovien voima.
Meidän ja koko Kristuksen ruumiin pitäisi puhua siitä enemmän.
1. Kor. 13:1: Vaikka minä puhuisin ihmisten ja enkelien kielillä, -
mutta minulla ei olisi rakkautta...
Voimme siis käyttää lahjoja, mutta jos ne eivät vie -
parhaimmalle tielle, niin mitä hyötyä siitä on?
...olisin minä vain helisevä vaski tai kilisevä kulkunen.
Ja vaikka minulla olisi profetoimisen lahja -
ja minä tietäisin kaikki salaisuudet ja kaiken tiedon, -
ja vaikka minulla olisi kaikki usko, niin että voisin vuoria siirtää, -
mutta minulla ei olisi rakkautta, en minä mitään olisi.
Ja vaikka minä jakelisin kaiken omaisuuteni köyhäin ravinnoksi, -
ja vaikka antaisin ruumiini poltettavaksi,
mutta minulla ei olisi rakkautta, ei se minua mitään hyödyttäisi.
Rakkaus on pitkämielinen, rakkaus on lempeä, -
rakkaus ei kadehdi, ei kerskaa, ei pöyhkeile, -
ei käyttäydy sopimattomasti, ei etsi omaansa, -
ei katkeroidu, ei muistele kärsimäänsä pahaa, -
ei iloitse vääryydestä, vaan iloitsee yhdessä totuuden kanssa, -
kaikki se peittää, kaikki se uskoo, kaikki se toivoo, kaikki se kärsii.
Rakkaus ei koskaan häviä, -
mutta profetoiminen, se katoaa, -
ja kielillä puhuminen lakkaa, ja tieto katoaa.
Sillä tietomme on vajavaista, ja profetoimisemme on vajavaista.
Mutta kun tulee se, mikä täydellistä on, katoaa se, mikä on vajavaista.
Tahdon puhua tästä enemmän.
Ennen kaikkea se toteutuu perheessä ja seurakunnassa, -
sitten se voi toteutua maailmassa.
Ensin se toteutuu täällä.
Siksi sanon ihmisille, että heidän täytyy tulla seurakuntaan.
Seurakunta on paikka, jossa voi oppia Jumalan rakkaudesta.
Se on paikka, jossa voi oppia kunnoittamaan ja rakastamaan, -
puolustamaan ja palvelemaan toisia.
Seurakunta on se paikka, Kristuksen ruumis.
Katsotaan Galatalaiskirjettä.
Gal. 5:22: Mutta Hengen hedelmä on rakkaus, ilo, -
rauha, pitkämielisyys, ystävällisyys, hyvyys, -
uskollisuus, sävyisyys, itsensähillitseminen.
Sellaista vastaan ei ole laki.
Ja ne, jotka ovat Kristuksen Jeesuksen omat, -
ovat ristiinnaulinneet lihansa himoineen ja haluineen.
Jos me Hengessä elämme, niin myös Hengessä vaeltakaamme.
Älkäämme olko turhan kunnian pyytäjiä, -
niin että toisiamme ärsyttelemme, toisiamme kadehdimme.
Tämä on hyvin vahvaa.
Miten sitten toimitaan?
Ärsyttelemme ja kadehdimme toisiamme.
Hän sanoo myös, että jos syötte toisianne, -
ette selviä.
Meidän täytyy rakastaa toisiamme, -
mutta emme voi tehdä sitä ennen kuin ymmärrämme, -
että tarvitsemme toisiamme, olemme riippuvaisia toisistamme.
Emme selviä ilman toisiamme.
Kuten silmät, korvat, kädet ja jalat.
Ihmiset voivat olla rampoja, mutta Kristuksen ruumis ei.
Jos jalka tai käsi puuttuu, se ei tunnu hyvältä.
Se on kuin sairaus. Mutta Jeesus on parantanut meidät, -
ennen kaikkea hengellisesti.
Hän haluaa ruumiinsa olevan terve.
Terveys tulee vain rakkauden seurauksena.
Me olemme täällä kaikki erilaisia.
Nekin, jotka ovat käyneet meidän raamattukoulumme, -
ovat kaikki erilaisia.
Se on Kristuksen kauneutta, -
että erilaisilla ihmisillä on yksi Henki.
Rakkauden Henki.
Minulla on unelma.
Että tässä seurakunnassa olisi monenlaisia ihmisiä, -
eri kielisiä, eri kansoista, ihmisiä joita Jumala tuo maahansa.
Me ymmärrämme toisiamme Hengessä.
Minulla on näky, että jonain päivänä ei enää sanota: -
"Orenin seurakunta" tai jonkun muun seurakunta, -
vaan sanotaan "Jeesuksen seurakunta."
Ei puhuta enää venäläisten tai etiopialaisten seurakunnista, -
tai englantilaisten tai amerikkalaisten seurakunnista.
Emme ole mitään niistä.
Olemme Jumalan lapsia.
Emme pääse Jumalan valtakuntaan siksi, että puhumme hepreaa, -
tai venäjää, tai vaikka puhuisimme kielillä.
Pääsemme sinne, koska uskomme että Jeesus on Herra.
Se on avoin ovi Jumalan valtakuntaan.
Meidän täytyy ymmärtää, että lahjat on annettu meille -
vain siksi, että voimme rakastaa ja palvella toisiamme.
Että voimme auttaa toisiamme, -
ja yhdessä me voimme auttaa maailmaa pelastumaan.
Meidän täytyy liittyä yhteen rakkaudessa.
Elämämme ehkä eroavat toisistaan, mutta jotkut asiat eivät muutu: -
Jumalan Sana, Pyhä Henki ja Jeesus Kristus.
Olemme erilaisia. Jokaisella meistä on armolahja.
Jokaisella on kutsumus.
Minä olen pastori, jotta voin auttaa -
yhdistämään teitä ja joskus ehkä johdattamaan joku paikalleen, -
auttamaan häntä näkemään paremmin. Ei enempää.
Jokaisella on kutsumus ja lahja, mutta mikä tärkeintä: -
Olemme Kristuksen ruumis, ja Hän on pää.
Me olemme riippuvaisia toisistamme ja Jeesuksesta, -
ja Jeesus on riippuvainen meistä.
Ei ole hyvä, jos Hän havaitsee ruumiinsa olevan rampa.
Jos jalka puuttuu, tai käsi, Hän sanoo: "Tämä ei käy."
Asia täytyy korjata. Hän voi kyllä tehdä ihmeen, -
mutta Hän haluaa kaikkein eniten toimia luonnollisesti.
Ymmärrättekö? Luonnollisesti.
Luetaan Efesolaiskirjeestä: -
Ef. 4:14: Ettemme enää olisi alaikäisiä, -
jotka ajelehtivat ja joita viskellään kaikissa opintuulissa -
ja ihmisten arpapelissä ja eksytyksen kavalissa juonissa -
vaan että me, totuutta noudattaen rakkaudessa, -
kaikin tavoin kasvaisimme häneen, joka on pää, Kristus, -
josta koko ruumis, yhteen liitettynä ja koossa pysyen -
jokaisen jänteensä avulla, kasvaa rakentuakseen rakkaudessa.
Ei ole väliä, onko kreikkalainen vai juutalainen, -
etiopialainen, israelilainen tai venäläinen.
Kristuksen ruumis, halleluja! Ja seurakunta vastaa: -
- Aamen. - Siunatkoon Herra meitä.
Suomennos: Hannele Tainio