TUNDES TEMA HÄÄLT BILL JOHNSON
Olin möödunud nädalal kuni 9 päeva ära, viibides Dallases.
Meil toimus seal kaks konverentsi ja üks pulm.
See on uue, nelipühilaste filmi pealkiri -
"Kaks konverentsi ja üks pulm".
No tegelikult aga toimuski kaks konverentsi ja pulm,
sest mu vend abiellus uuesti möödunud laupäeval.
Mario ja mina olime laulatajad.
See on juba omette teema olla koos Marioga - metsik vend!
Nii et lahe oli olla koos temaga.
Pulmapeol tuli aga keegi mu juurde, kellel oli vähk.
Pulmapidude mõte
sai juba Jeesuse poolt ümber defineeritud
selles osas, milline üks pulmapidu peaks välja nägema.
Jeesus muutis nende mõtte igaveseks,
muutes ühes pulmas vee veiniks.
Nii et pulmad on üks täiuslik koht Jumala jaoks,
kus välja ilmuda.
Mul on viimaste päevade jooksul olnud kolm unikaalset teenimiskohta.
1. Lennuki vahekäigus,
kus palvetasin ühe naise eest, kelle põlv valutas.
2. Autoparklas, kus üks inimene sai palve peale artriidi valust lahti.
3. Pulmapeol.
Need kõik on võrratud ärkamiskeskused -
parklad, lennukid...
Kõik sobivad väga hästi.
Nii et üks mees tuli mu juurde pulmapeo lõppedes,
öeldes, et tal on vähk ja ta vajab eestpalvet.
Ta isegi ei öelnud seda mulle, vaid mu venna ämmale-äiale,
et ta tundis, kuidas vähk lahkus tema ihust.
Ta tundis, kuidas see kadus.
Nii et, kui ta arstile läks,
siis arstid kinnitasidki, et vähki pole enam.
See on päris lahe!
Päris lahe!
Lisaks sellele juhtus nii mõndagi muud.
Olin paar päeva Dallases.
Jõudsin sinna teisipäeval
ja lahkusin sealt neljapäeva varahommikul,
et lennata Alaskale.
Jõudsin sinna 2-tunnise hilinemisega, sest teate ju küll neid lende!
Lennukid!
Võta rahulikult. Lihtsalt lenda.
Ühesõnaga - lennukid.
Jõudsin Alaskale 2-tunnise hilinemisega.
Õhtune teenistus algas k 19.00, ma jõudsin sinna k 21.00,
olles õhtu peakõneleja.
Randy koosolekud muidugi kestavad oluliselt kauem kui 21.00'ni,
mis sobis ideaalselt,
sest neil oli seal niigi palju tegemist.
Meil oli seal super aeg ja Jumal tegi vingeid asju Alaskal.
Palju imelisi imesid sündis.
Üks mees, kes oli 30 aastat olnud ühest silmast pime,
hakkas sellega korraga nägema.
Ühe inimese ranne oli kinnitatud metallplaadi ja kruvidega,
kuid peale palvet ta ei tundnud neid enam.
Ühel inimesel oli seljas kruvidega kinnitatud metallplaat,
mis haihtus kui õhku
ja mida kinnitas ka röntgenpilt,
kus oli näha kõike muud, aga mitte metalli.
Ja siis ühes kohas... Kus see nüüd oligi?
Kusagil, kus ma hiljaaegu olin.
Ma ei mäleta.
Ma pole sellest meie juhtkonnalegi rääkinud.
Sain just raporti ühelt tüdrukult, kelle eest palvetasime.
Äkki see oli Alabamas?
Tal oli südamestimulaator,
kuid peale palvet oli see korraga kadunud.
Jumal lihtsalt kõrvaldas selle.
Jumal tervendas nii,
et isegi südamestimulaatorist pole enam jälgegi.
Kõik need juhtmed ja vidinad...
Lihtsalt hämmastav!
Otsekui Jumal mõtleks:
"See küll pole minu loodud, nii et võtan selle välja."
Hämmastav!
Nii et Jumal teeb nii loovaid kui mitteloovaid imesid.
Kus Ta mitte ei loo, vaid hoopis kõrvaldab midagi.
Me nimetame seda vabastamiseks.
"Näääh, mul pole seda tarvis!"
See on huvitav, et need, kelle ihus on metallplaadid...
Usun, et Jumal kõrvaldab need lihtsalt inimeste segadusse ajamiseks.
Ta annab neile võime liigutada oma kehaosi,
mis peaks metalli tõttu olema jäigad,
kuid nad saavad liigutada neid, otsekui seal poleks mingit metalli.
Ja samas Ta jätab selle metalli nende ihusse alles,
et teha asju keerulisemaks.
Muide, täna ma räägingi sellest,
kuidas Jumal on täiega selle peal väljas, et...
Et riivata me mõistust ja paljastada me süda.
Põhjus pole üldse mitte selles, et Ta ei väärtustaks inimmõistust.
See pole nii.
Olen seda meelt, et Jeesus suri ka selle eest,
et kaitsta inimmõistuse unikaalsust ja individuaalsust.
See on väärtuslik Talle.
Kui aga mõistus liigub vales suunas, on sellel hävitav mõju.
Nüüd aga avage oma Piiblid Johannese 6 ptk'i juurest,
kust loeme Jeesuse karjääri kõige vähem populaarsemat sõnumit.
Tema jutlustaja karjääri jooksul esines palju "võite",
kuid seda konkreetset lugu
oleks Ta jüngrid pidanud küll kaotuseks.
Samas kätkeb see endas ühte sügavaimat tõde ja ilmutust
me jaoks.
Nii et vaatame üheskoos Johannese 6 ptk'i,
mis on paljude jaoks tuttav kirjalõik selle poolest,
kus jüngrid pildi tasku panid ja lahkusid.
Paljud neist tegid seda.
Me alustasime selle peatüki vaatlust paar nädalat tagasi
ja see on ülioluline.
Mitte iga asi, mis on Piiblisse kirja pandud,
pole kui nurgakivi staatust väärt.
Kui aga näed mõnda sellist "nurgakivi mõtet",
siis on ülimalt oluline, et häälestaksid oma südame selliselt,
et kõik, mida teed või oled - see lähtub sellest nurgakivist.
Sest mitte iga Jeesuse väide pole selline.
Küll aga ilmub aegajalt esile mõni "nurgakivi mõte"
ja see nõuab tarkust tunda ära, millega on tegu,
sest see määrab ära kõik muu, mis samas eluvaldkonnas juhtub.
Üht taolist "nurgakivi mõtet" mainitakse esmalt 5 Moosese 8 ptk's
ja seda korratakse seejärel Luuka 4. ptk's.
"Inimene ei ela üksnes leivast,
vaid igast sõnast, mis lähtub Jumala suust.”
Ütle seda koos minuga.
Inimene ei ela üksnes leivast,
vaid igast sõnast, mis lähtub Jumala suust.
Ütle seda veelkord!
Inimene ei ela üksnes leivast,
vaid igast sõnast, mis lähtub Jumala suust.
See on nii ülioluline
ja Jeesus jättis selle kaudu ühe eeskuju inimese elust,
kelle esmaseks prioriteediks on kuulda Jumala häält.
See oli olulisem, kui toidu lauale saamine.
Jeesus ei väitnud sellega kuidagimoodi,
et füüsiline toit pole tähtis,
sest see on ülimalt tähtis, kuna hoiab meid ju elus.
Kuid su süda peab esmalt igatsema kuulda Jumala häält.
Jumala hääl on nii eluliselt tähtis.
Toon selles osas esile 3 aspekti.
1. Jumala hääl loob.
Ta lõi oma hääle kaudu kogu maailma.
Muide, Jumala hingeõhk oli see, mis lõi põrmust Aadama.
Aadamast sai elusolend,
kuna Jumal ise hingas ta ninasõõrmeisse
ja temast sai elusolend.
Jumala hingeõhu tõttu.
Nii et Jumala sõna ehk hingeõhk, mis on oma loomult loovad,
on üliolulised.
2. See hoiab alal elu.
See ainuüksi ei loo elu, aga ka hoiab alal selle.
Heebrealastele 1:3
Seal räägitakse kõiksuse kandmisest.
Kui kujutad ette päikest, mis püsib oma kohal...mille tõttu?
Jumala sõna tõttu, mis kannab ja hoiab kõike.
Iga sinu keha rakk, iga sinu elu osa püsib oma kohal
tänu sõnale, mis sai kuulutatud.
Jumal pole seda sõna kunagi tagasi võtnud,
vaid see täidab endiselt oma ülesannet,
kuniks Jumal käsib sel lõppeda.
Sõna läkitati välja kui Jumala saadikuna,
viimaks täide Tema tööd
ja selleks sõnaks oli: "Hoia kõike paigal!"
3. Näeme seda ka salmis, mida kohe vaatama hakkame
ja mida olen viimase 3-4 aasta jooksul tsiteerinud rohkem kui midagi muud.
Jeesus ütles: "Mu sõnad teile on vaim ja elu."
Vaadates seda konteksti põhiselt, siis see tähendab:
"Minu sõnadest saab vaim ja see vaim annab teile elu."
Nii et - see Jumala sõna loob elu, hoiab alal elu ja vabastab elu.
See vabastab elu elavatesse asjadesse.
Mida see tähendab?
Ta võtab millegi, mis elab ja juhib selle ülikülluslikku ellu.
Jumal ütles, et inimene elab igast sõnast, mis lähtub Tema suust.
Sa pead mõtlema taeva vaatenurgast lähtuvalt,
mille kohaselt Jumal ütleb:
"Minu tahe on ülimalt ülikülluslik elu iga inimhinge jaoks!
Inimese võime astuda taolisse ülimalt ülikülluslikku ellu
sõltub aga tema võimest kuulda mu häält."
Ma ei peaks tegelikult kasutama sõna "võime",
sest juba loomisest saati
on igale inimesele antud võime kuulda Jumala häält.
Ära kunagi ütle: "Ma ei kuule Jumala häält!"
Sul võib olla selles vallas põua periood või mida iganes,
kuid ära kunagi ütle nii, sest see ei vasta tõele.
Sul on kõrvad, et kuulda.
Võimalik, et need on häälestatud valele kanalile,
kuid sul on siiski "raadio", mis püüab kinni Jumala hääle,
sest sind on selliselt loodud.
Olen kuulnud inimesi ütlemas: "Ma tean, et Jumal armastab kõiki,
aga mind Ta ei armasta."
Olen siis vastanud: "No nii eriline sa nüüd ka pole."
Nii eriline sa nüüd ka pole.
"Mis mõttes?"
"Sa pole nii eriline,
et jätta sind ilma millestki, mida Jumal kõigile teistele teeb.
Nii et nii eriline sa ka pole.
Pead Ta armastuse välja kannatama nagu me ülejäänud kõik."
Johannese 6:26 "Jeesus vastas neile..."
See salm, mida kohe loeme,
loob aluse sellele, millest täna rääkida tahan.
Seda ei peaks isegi lugema, aga mulle nii meeldib see.
Nii et mul on vabadus seda lugeda,
kuna selles salmis peitub üks "nurgakivi mõte",
mille osas ma ei taha, et te sellest ilma jääksite.
Johannese 6:26
"Jeesus vastas neile:
Tõesti, tõesti, ma ütlen teile,
te ei otsi mind mitte sellepärast, et te nägite tunnustähti,
vaid et te sõite leiba ja teie kõhud said täis."
See on nii meeliköitev.
Mida kujutas endast kalade ja leibade paljunemine?
Imet ja tunnustähte.
See on üks kummaline salm.
"Te ei otsi mind imede ja tunnustähtede tõttu,
vaid seetõttu, et te sõite ja te kõht sai täis."
Mida Ta selle all mõtleb?
"Teie nälg minu järele käib käsikäes rahuloluga.
Te igatsete ja järgite mind, sest ma olen kättesaadav."
Oled sa kunagi istunud eluotas ja vaadanud telekat
ning su naine läheb kööki, küsides: "Kallis, kas soovid midagi?"
"No kui sa juba lähed, siis too üks banaan palun."
Sa pole piisavalt näljane,
et end ise püsti ajada ja omale banaan tuua,
kuid kui see sulle juba tuuakse, siis miks mitte?
"Ja kui sa seal juba oled, siis..."
Sa pole piisavalt näljane, et ise minna ja see nälg kustutada,
kuid sa oled nii palju näljane,
et võtta vastu toidus siis, kui keegi selle sulle toob.
Sama on Jeesusega, kes ütles:
"Te ei kuula mind suundade tõttu,
mis suunavad teid suurema reaalsuse juurde.
Te ei kuula mind seetõttu, et olete hämmingus mu tegudest.
Te kuulate mind, sest te kõhud on täis,
kuid ma seisan siin ja räägin teiega."
Ta tõi esile inimsüdamete kõige olulisema väärtuse.
Siinses tekstis oli rahvahulga seas kolme sorti inimesi.
Pealtvaatajad, Jeesuse järgijad ja Jeesuse 12 jüngrit.
Kolm konkreetset seltskonda.
Seal oli tuhandeid inimesi, kuid mitte kõik polnud Ta järgijad.
Osad neist osalesid koosolekutel, teised jälle olid lihtsalt pealtvaatajad
Seejärel oli kamp inimesi, kes järgnes Jeesusele kuhu iganes.
Nad nautisid Tema õpetusi ja imesid, olles kaasas kõigega, mida Ta tegi.
Ja siis kolmas punt - Tema 12 jüngrit.
Kõik need pundid on selgesti eristatavad.
Johannese 6:27 "Ärge nõutage rooga, mis hävib,
vaid rooga, mis püsib igaveseks eluks."
"Ärge nõutage rooga, mis hävib,
vaid rooga, mis püsib igaveseks eluks.
Seda annab teile Inimese Poeg,
sest teda on Jumal Isa pitseriga kinnitanud.”
Mis see pitser on?
Pitser võib olla miski, mis lüüakse postipakile,
või kellegi otsa ette, mis näitab ta kuuluvust kellelegi.
Pitser, millega Jeesus oli kinnitatud, oli Püha Vaim,
kes tuli Jeesuse üle ja jäi Temaga.
Näeme seda Efeslaste 1 ptk's.
Püha Vaim ise on see pitser.
Peate minuga kaasa mõtlema,
sest meil on palju asju, mida läbi töötada.
Kuid usun, et see on seda kõike väärt.
Nii et Isa kinnitas Jeesuse pitseriga,
tänu millele Ta sai jagada toidust, mis püsib igaveseks eluks.
"Siis nad ütlesid talle:
Mida me peame ette võtma, et teha Jumala tegusid?”"
See on nüüd see "nurgakivi mõte".
"Jeesus vastas: See ongi Jumala tegu,
et te usute temasse, kelle ta on läkitanud.”"
Ta vihjab siin Jumalale öeldes, et see ongi Jumala töö,
kui usume sellesse, kelle Jumal on läkitanud.
Kelle Ta läkitas? Jeesuse.
Jeesus ütles: "Teha Jumala tegu tähendab uskuda minusse."
See on lihtne mõte, millele samas keskenduda,
nii et kõik, mida me ka elus teeme,
peab olema kuidagimoodi seotud mõttega:
"Ma usun Jeesusesse."
Kõiges, mida me teeme.
Sest kui mitte,
hakkame me looma ja arendama kristlikku kultuuri,
millel pole mingit pistmist me "nurgakivi mõttega"
või sellega, kuidas oma elu elame.
Nii et meil on oma traditsioonid ja harjumused -
asjad, mida ise loome ja ehitame
ja mis esindavad küll kristlikku elu,
kuid mis mitte alati ei esinda
mõtet: "Ma usun Jeesusesse."
On see mõistetav?
Me teeme asju traditsiooni kohaselt, kuid neil pole mingit juurt Kristuses.
Küsimus pole isegi selles, et kõik, mida me teeme, on vale.
Küsimus on selles,
et kui kristlik tegevus toimub väljaspool Jeesusesse uskumist -
mitte vastolus Kristusega, aga väljaspool Teda,
siis juhtub see,
et sa oled nii pühendunud asjadele, mis pole Jumalast,
et neist saavad traditsioonid, mis hakkavad varjutama Jumala Sõna
On inimesi, kes võitleks surmani väite nimel,
et kogudus peab asuma kusagil hoones.
Hoone on aga tegelikult vahend ja tore, et ta on olemas.
Ma ei jõua ära oodata, millal juba suuremasse majja saada!
Sest me peaks suutma mahutada kogu koguduse ühte hoonesse.
Kuid traditsioon tahab, et ülistaksime hoonet,
Seda tehes aga,
ülendades samal ajal ka teisi kristliku elu aspekte,
jätame me kõrvale Jumala otsesed korraldused
tervendada haigeid, äratada surnuid üles,
ajada välja deemoneid, puhastada pidalitõbiseid,
jagades tasuta seda, mida oleme tasuta saanud.
Need on Jumala ülimad korraldused
ja kui me ohverdame need millegi nimel,
mis pole Ta korraldused,
laseme me traditsioonidel õõnestada Jumala Sõna.
Jumal ütles...
Ütleme nii - Jumal on kade kõige peale, mida Ta ütleb.
Sest kõik, mida Ta ütleb, omab väge toota ja mõjutada igavikku.
Kõik, mida Ta ütleb.
Mil iganes Ta kõneleb üksikisikule, rahvahulgale või rahvale tervikuna -
iga sõna, mida Ta ütleb, kannab eesmärki mõjutada igavikku
ja seda, milliseks igavik kujuneb.
Iga Tema sõna.
Nii valvabki Ta iga oma sõna üle, et see viiks täide kõik plaanitu.
Ta valvab kiivalt iga oma öeldud sõna,
olemaks kindel, et see sõna kannab sellist vilja
nagu Tema on plaaninud.
Et iga Tema sõna kannaks vilja.
"Iga sõna, mis lähtub mu huulilt..."
Ta peab silmas igat seda sõna,
mis kannab vilja vastavalt Tema kavatsustele.
Jesaja 55 ptk.
Kuid siin on ka üks erand.
Jumal vabastab kõik need sõnad üle rahvaste ja üksikisikute,
üle perede ja linnade,
üle koguduste, Iisraeli rahva jne.
Kuid samas peitub Jumala sõnas üks sfäär,
mis sõltub täiesti sinust ja minust,
et see sõna võiks täituda.
Keegi ütles nii tabavalt: "Jumal peab kõiki oma lubadusi,
kuid Ta pole kohustatud täitma meie potentsiaali."
Kui Jumal räägib, siis vahel Ta ütleb:
"See on see, mida saan su elus tegema."
Kuid vahel Ta külvab ühe sõna inimese südamesse
ja siis sõltub see juba sinust ja minust,
mida me sellega teeme
ja mis määrab ära, mis sellest sõnast saab.
Küsid nüüd, kuidas see veel võimalik on?
Sest Jumal valvab iga oma sõna üle.
See on see nö koostööpartneri roll, mis on inimkonnal täita,
valvates ja hallates seda kohta siin, millel nimeks Maa.
Taevad said loodud Jumala, maa aga inimese jaoks.
Nii on sul selles koostöös oma roll täita,
mis võib nullida ära kõige võimsama asja siin universumis
ja selleks on Jumala sõna.
Maailm sündis Jumala sõna läbi
ja Ta jätkab selle loomist,
kuna universum laieneb isegi praegu, mil siin kõnelen.
Asjad sündisid, kuna Jumal rääkis
ja Ta pole kordagi oma sõna tagasi võtnud.
See on midagi nii võimast ja midagi nii üle mõistuse.
Markuse 7 ptk's on öeldud,
et võime oma traditsioonide läbi kaotada ka Jumala sõna mõju.
Parimate kavatsustega kristlased loovad vahel kristlikku kultuuri -
stange kleepse, muusikat, videosid, hooneid, organisatsioone jne
Kõiki väärtuslikke asju, mis küll peegeldavad Jumalat,
kuid millele vahel pühendutakse rohkem
kui sellele, mida Jeesus käskis teha.
Kõik need asjad on kui kristluse ametlikud väljundid.
Jah, kristlik muusika, raadiokanalid, TV,
hooned ja organisatsioonid peavadki olema,
kuid kõik nad peaks teenima Issanda korraldusi,
sest need on kõige olulisemad.
Tervendada haigeid, äratada surnuid üles,
ajada välja deemoneid,
puhastada pidalitõbiseid,
kanda hoolt vaeste eest, jõuda erinevate rahvasteni.
Kõik see on eluoluline.
Kõik muu, millest oleme teinud kristliku elu,
on vaid vahendid, mille abil neid ülesandeid täita.
Nii et, kui jätan kõige olulisema tahaplaanile
ja pühendun
igasugu asjadele...
Asjadele.
Siis juhtub see, et ma hakkan looma liite,
mis taevasest vaatenurgast on ebaseaduslikud traditsioonid.
On see mõistetav?
Traditsioonid luuakse
ja nad ei saa alguse kurjadest kavatsustest,
vaid printsiipidest, mille abil luua harjumusi ja eluviisi.
Kui me aga pole valvel,
võivad nad hakata asendama Jumala poolt antud korraldusi.
Sel juhul aga on meil vale tunnetus sõnakuulelikkusest,
sest me hoiame kinni traditsionaalselt olulistest asjadest,
tehes seda selle arvelt,
mida Jeesus peab igavikuliselt tähtsaks.
Nii et, kui peame kinni traditsioonidest,
muudame sellega Jumala sõna kehtetuks,
mis tähendab, et sel pole mingit väge.
See on jõuetu.
See on sama, kui puutöökojas on suur lauasaag,
millega puid saagida.
Tõmba aga see sae juhe pistikust välja
ja korraga on vaid tegu ühe robaka masinaga,
millega pole enam midagi peale hakata,
sest ta on töövõimetu.
Jumala sõna hoiab igavesti oma fookust
ja on piiritu oma väe poolest.
Samas on ka meil üks ülioluline roll täita,
kuid kui laseme oma südametel haakuda teiste reaalsuste külge,
kaotab me elude üle kuulutatud sõna mõju.
Ma pole just kaugele jõudnud, nii et peame tempot tõstma.
Johannese 6:32
Jüngrid ütlesid salmis 31, et nende esiisad sõid kõrbes mannat,
mispeale Jeesus vastas salmis 32:
Tõesti, tõesti, ma ütlen teile, ei andnud Mooses teile leiba taevast,
vaid minu Isa annab teile tõelist leiba taevast.
Sest Jumala leib on see,
kes tuleb taevast alla ja annab maailmale elu.”
Siis nad ütlesid talle: Issand, anna meile alati seda leiba!”
Jeesus ütles neile: Mina olen eluleib.
Kes minu juurde tuleb, see ei nälgi iialgi,
ja kes minusse usub, see ei janune enam iialgi."
Liigume salm 41 juurde:
"Siis nurisesid juudid Jeesuse üle,
et ta ütles: Mina olen taevast alla tulnud leib.”"
Huvitav. Vaatame veel seda salmi.
Seal on öeldud, et juudid nurisesid Ta üle.
Vaatame salmi 61:
"Aga Jeesus teadis, et ta jüngrid selle pärast nurisevad."
Nii et rahvahulk hakkas mõjutama ka jüngrite mõtteviisi.
Kuidas?
Läbi nurisemise.
Jüngrid hakkasid ka nurisema.
Johannese 7:12 ütleb,
et rahvahulgas oli palju nurinat Jeesuse suhtes
ja Johannese 7:32 ütleb,
et variserid kuulsid rahvahulka Jeesuse üle nurisemas.
Püüan kogu seda lugu kuidagi illustreerida.
Tahan, et mõistaksid midagi väga selgelt.
Inimese kalduvus nuriseda peegeldab seda,
kui palju ta on kuulnud Jumala häält.
Nurisemine on deemonlik toidus, mis täidab pimeduse eesmärke.
Usklikus, kes ei lase end kiskuda nurisemise, hirmu ja ärevuse sisse,
on midagi erilist.
Filiplastele 1. ptk's, salmide 20-30 vahepeal on öeldud,
et need, kes ei näita üles hirmu,
tuletavad Saatanale meelde tema enda hävingut.
Mida see tähendab?
Seda, et igakord,
kui keeldud minemast seda teed, mis kõigile harjumuspärane -
ärevus, hirm,
nurisemine selle või tolle üle -
igakord, kui keeldume sellest, mis inimlikule käitumisele omane,
elades puhtana Issanda ees,
siis see saadab pimeduse jõududele sõnumi,
et üks kohtuotsus on langetatud ja see on vaid aja küsimus,
mil nad saavad kogema igavest hukatust.
Igakord, kui seisad vastu hirmule,
tuletab see deemonitele meelde, et kohtuotsus on juba langetatud
ja kõik liigub igaviku suunas.
Et on olemas koht, millel on nimeks põrgu,
kuid mis pole mitte Saatana pealinn, vaid igavene piinapaik.
Igakord, kui seisad vastu hirmule ja näitad üles usku Kristusesse,
kuulutab see pimedusejõududele,
et see on vaid aja küsimus.
See on vaid aja küsimus ja see peaks julgustama sind.
See on vaid aja küsimus.
See tuletab neile meelde, et kohtuotsus on juba langetatud
ja selle täitumine on vaid aja küsimus.
Miks ma sellest praegu räägin?
Sest jüngrid andsid olulisel hetkel alla ja hakkasid nurisema.
Mis aga juhtus?
See andis variseridele veelgi hoogu juurde,
et rünnata Jeesust.
See on üks sügav lugu, mis ajab mind sageli naerma.
Eeldavasti eelkõige ärevusest.
Jeesus alustas selle sõnumiga üsna lihtsalt.
Mida me tavaliselt teeme, kui inimesed meid kritiseerivad
ja meid taga räägivad?
Langeme solvajate tasandile.
Kuid Jeesus ei teinud seda.
Jeesus omas kui kulli pilku, mis oli selge ja keskendunud.
Talle meeldib riivata mõistust ja paljastada süda,
kuid samas püüab Ta rajada üht usu kultuuri.
Kuidas Ta siis reageeris
juutide nurinale selles osas, et Ta väitis end olevat leiva taevast.
Mida ta tegi? Vaata Joh.6:51
"Mina olen taevast alla tulnud elav leib.
Kui keegi sööb seda leiba, siis ta elab igavesti;
ja leib, mille mina annan, on minu liha; ma annan selle maailma elu eest.”"
Mida Ta siin teeb?
"Teile ei meeldi tõsiasi, et ma olen leib taevast?
Hääkene küll, las ma selgitada siis lähemalt!
Mina olen taevane leib
ja leib, mille mina annan, on minu liha;
ma annan selle maailma elu eest.”"
Mida aga järgmine salm ütleb?
"Sellest tõusis juutide keskel suur tüli."
Mida Jeesus seepeale tegi?
Ta tundis, et seda rahvahulka peab pisut kahandama,
kuna see oli liiga suur.
Miks Ta oleks pidanud seda tegema?
Mitte seetõttu, et kedagi solvata, või kedagi ära ajada,
vaid seetõttu, et see, mida Ta oli seal üles ehitamas,
oli nii suur ja sügav,
et kui selle alustalades oleks juba kohe algul kobrutanud,
oleks see kõik kokku kukkunud.
Ta oli rajamas seal oma Kuningriigi kultuuri,
mis oli oma mõjult nii sügav muutmaks kogu maailma ajaloo käiku,
et kui Ta oleks lasknud selle alustesse mingitki jama sisse sööbida,
oleks see Talle hiljem maksma läinud,
kuna see oleks lihtsalt kokku kukkunud.
Seega, Jumal ei lepi kompromissiga meie pühendumises Talle.
Ta pole nõus sellega ega vaata sellele läbi sõrmede.
Miks?
Mitte seetõttu, et tegu oleks taevas-põrgu teemaga,
vaid küsimus on selles,
et Jumal ei saa rajada midagi inimese ellu,
kes on kompromissi aldis
ja lasevad nurinal ning kõigel muul võtta maad oma elus.
Sest sel juhul saab see põhjustama rohkem kahju kui kasu
kõigele sellele, mida Jumal on rajamas.
Mida Ta siis teeb?
Neile ei meeldinud, kui Ta ütles:
"Leib, mille mina annan, on minu liha."
Kuid mida Jeesus seepeale vastas?
Tõesti, tõesti, ma ütlen teile, kui te ei söö Inimese Poja liha
ega joo tema verd,
ei ole teie sees elu."
Ja siis Ta lisab veel vunki juurde:
"Kes minu liha sööb ning minu verd joob,
sellel on igavene elu ja mina äratan ta üles viimsel päeval,
sest minu liha on tõeline roog ja minu veri on tõeline jook."
Ma ei tea, kuidas on teiega,
kuid mulle tundub see kui mingi inimsööjate teema.
See pole siin esimene kord,
kus rahvas kuulis Jumalat rääkimas,
magades maha Tema tõelise mõtte seal taga.
Seda juhtus läbi kogu Vana Testamendi.
Ja veel tänapäevalgi on inimesi,
kes püüavad rakendada Vana Testamendi piiranguid
oma Uue Testamendi eluviisis.
Taaskord, kogu kristliku elu tuum
tõuseb esile selles kõige raskemas olukorras.
Olukorras, kus avaldub inimese võime kuulda Jumala Püha Vaimu sosistust,
sõnu ja kõnetamist,
kes ainukesena saab anda edasi ja kuulutada Isa sõnu uskliku ellu.
Püha Vaim on see, kes muudab Piibli elavaks
ja ilma Temata on see vaid raamat, mis lõigub, hävitab ja tapab.
Piibli erinevate fraaside üle on lausa sõdu peetud.
Teoloogilisi sõdu,
kus ühed kristlased on hävitanud teisi kristlasi,
kuna nad on olnud eriarvamusel teatud Piibli õpetuste osas.
Mida nad tegid?
Kasutasid Jumala Sõna ebaseaduslikult -
lahus Püha Vaimu hinguseta.
Kuidas sa tead, et see on Jumal, kui Ta räägib?
Sest Tema toob ainult elu.
Siin on oma väljakutse.
Me elame maailmas,
mis tundub muutuvat üha imelikumaks ja imelikumaks.
Kõikjal meie ümber.
Mind häirivad need asjad nagu teidki.
Igasugu uudised massimõrvade kohta, mis kusagil toimuvad.
Igakord, kui asjaosalisi intervjueeritakse,
või nad on jätnud endast maha kirja,
kõlab sealt lause: "Jumal käskis mul seda teha."
Olete te ikka veel minuga?
Häirib see teid ka?
Jumal on alati see, keda süüdistatakse.
Miks?
Kuidas inimesed üldse jõudsid taolise hullumeelsuseni?
Kuidas Charles Manson,
kes tõenäoliselt sündis siia ilma imearmsa beebina,
lõpetab omadega seal, kus ta lõpetas?
Kuidas see üldse võimalik on?
Ja ometi juhtub seda sagedamini,
kui ajakirjandus seda kajastadagi suudab.
Kuidas see võimalik on?
Sest teatud ajahetkel, kui ta oleks pidanud õppima
tegema vahet Jumala ja Saatana hääle vahel,
ta ei teinud seda.
Usun, et vaimuhaiguse juured peituvad võimetuses
teha vahet Jumala ja Saatana hääle vahel.
Ja olgu siis tegu selliste ekstreemsete juhtumitega
nagu Charles Manson ja teised tema sarnased isikud,
või asjadega, millega sa igapäevaselt tegeled -
need kõik koonduvad ühte sfääri.
Ma ei saa öelda, et oleksin hull, või et mul oleks kalduvusigi selleks,
küll aga olen ma pidanud tegelema segadusega.
Ja seegi kuulub samasse sfääri.
Tegu on kui väikese lapsega, kes avaldub täiskasvanu läbi.
Segadus.
Kust see tuleb?
Ebakõlade seemned läbi erinevate mõtete ja ideede;
tarkus ja tunnetus, mis tõusevad Jumala tunnetuse vastu.
Südamesse külvatud ideed, mõtted ja sõnad,
mis võitlevad inimese elu ja energia eest.
Küsimus pole vaid telekas ebamoraalsete stseenide nägemises,
mille peale kanalit vahetada.
Ma teen seda automaatselt.
Ma ei pea isegi mõtlema, on see hea või halb,
vaid ma lülin selle automaatselt välja.
Nii tore, et täna ei pea kanali vahetuseks
end enam püsti ajama,
vaid piisab vaid nupu vajutusest.
Me nimetame seda kodus rüüks - võidmise rüüks,
mis kuulub sellele, kelle käes on teleka pult.
"Kellel on rüü?"
Me kodus küsime: "Kellel on rüü?" - "Siin see on."
Sa kaitsed sellega oma silmi nägemast kõike seda jama.
Kuid samas me ei mõista tihti,
et selle kaudu sai ka üks mõte külvatud meisse.
Mõni mõte või ettepanek.
Me lahutame oma meelt
selle ajastu ebamoraalsete kujutelmadega.
Seetõttu peaks iga inimene kaitsma oma südant
selle reostuse eest,
mis saab seemnetena külvatud samasse pinnasesse
nagu Jumala Sõnagi.
Kõik need seemned ja ideed -
mured, hirmud, ärevus ja valed uskumused -
võitlevad sellest pinnasest lähtuva elujõu pärast,
mis annab seemnetele elu.
Selleks antigi meile Matteuse 13 -
tähendamissõna seemnest ja külvajast.
Ses pinnases on ka kive ja kräbu, mis vajavad eemaldamist,
et seeme saaks ammutada sellest pinnasest.
Lisaks sellele külvatakse sinna teisigi seemneid,
mis püüavad lämmatada Jumala sõna.
Nii et kui elu hakkab tärkama,
püüavad igasugu muud mõtted ja ideed
tõusta Jumala tunnetuse vastu,
võideldes selles pinnases peituva elu eest.
Miks?
Sest Saatan tahab endiselt viia täide oma plaane,
milleks on häving, surm ja kaotus.
Kuidas ta seda teeb?
Läbi taime, mis on juurdunud jumalakojas -
läbi tunnetuse, mis tõuseb Jumala tunnetuse vastu
ja mis on usklike südameis sageli täiesti vabatahtlikult vastu võetud.
See võitleb elu eest.
Johannese 6:56
"Kes minu liha sööb ning minu verd joob,
see jääb minusse ja mina temasse.
Nii nagu elav Isa minu on läkitanud ja mina elan Isa läbi,
nii elab ka see, kes mind sööb, minu läbi."
Vaatame salmi 60.
"Siis paljud tema jüngrid ütlesid..."
Mitte Tema 12 jüngrit, aga Jeesuse ülejäänud järgijad.
"Siis paljud tema jüngrid ütlesid seda kuuldes:
See sõna on ränk, kes suudab seda kuulda?”
Aga Jeesus, kes sisimas teadis, et ta jüngrid selle pärast nurisevad,
ütles neile: Kas see ärritab teid?""
See on äärmiselt oluline, nii et tahan, et paneksite tähele.
"Aga mis on veel siis,
kui te näete Inimese Poega üles minevat sinna, kus ta oli enne?"
Mida Ta siin just küsis?
Mille pärast nad üldse nurisesid?
Selle pärast, et Ta ütles end olevat eluleib
ja nad peavad sööma Teda.
Sööma Tema liha ja jooma Tema verd.
Neile ei meeldinud see kujund.
See pole päris selline jutlus, mida laseksid oma sugulastel kuulda.
Nii et Jeesus küsis:
"Kuidas te veel siis käituks, kui näeksite, kust ma tulen?
Kui te näeks seda aulist sfääri, kus pole mingit pimedust ega varju,
ei mingeid valesid ega surma,
mitte midagi, mis kasvõi kaudseltki esindaks seadusi ja käske,
mitte midagi, mis kasvõi kaudseltki esindaks seda,
mida olete kogu oma elu kogenud.
Mis tunde see teis tekitaks, kui te näeks, kust ma tulen?
Kuidas te reageeriks, kui näeks, kust ma tulen
ja kuidas kõik see, mida ütlen, on ankurdatud sellesse maailma,
ühendades teid teie igavese saatusega?
Mida te siis mõtleks?"
Ta ütles seda kõike oma järgijatele,
mitte üldisele suurele rahvahulgale.
Sest Ta märkas, et isegi need, kes olid rahul sellega, mida Ta ütles -
rahul alandlikkuse ja teenimisega ning kõigega, mida Jeesus ütles,
järgides Teda kuni selle hetkeni,
kuid kes nüüd muutusid rahutuks,
sest Ta riivas nende mõistust ja paljastas nende südame.
Nad nurisesid, astudes samasse paati variseridega -
deemonlikult inspireeritud vaimsete juhtidega,
kes kavatsesid Jeesuse tappa.
Mistõttu Jeesus küsiski:
"Mis tundeid see teis tekitaks, kui te näeks, kust ma tulen?"
Ma ei usu, et nad sellele pihta said.
Jeesus jätkas salmis 63:
"Vaim on see, kes elustab, lihast ei ole mingit kasu.
Sõnad, mis ma teile olen rääkinud, on vaim ja elu."
Ta andis selle seletuse vaid oma järgijatele, kes nurisesid.
Ma ei tea, milles kogu olukord seisnes,
kuid Ta reageeris, sest koges seesmiselt,
et need, kes olid Teda ühest kohast teise järginud,
hakkasid nurisema.
Mida Ta tegi?
Ta andis neile väikese tõlgenduse selle kohta,
millest oli just rääkinud.
Mida Ta neile õpetas?
Et nad peavad sööma Tema liha ja jooma Tema verd.
Mida Ta sellega ütles?
Et lihast pole mingit kasu.
Ta tõi neile selguse kogu sõnumi kohta.
Selle kohta, et lihast pole mingit kasu.
"Ma just ütlesin, et kui sööte mu liha, jääte elama.
Kuid küsimus pole mitte lihas, vaid Vaimus, kes toob elu."
Mida Ta ütles?
Jumala sõna sai lihaks - Johannese 1 ptk.
Jumala sõna sai lihaks.
Seetõttu Ta pidigi ütlema: "Sööge minu liha ja jooge minu verd."
Ta ei hakka seda isegi lähemalt õpetama ega selgitama.
Kui Ta aga näeb oma järgijaid nurisemas,
annab Ta neile väljapääsu,
öeldes, et küsimus pole selles lihas,
vaid elavas suhtlemises Jumala Vaimuga,
kes toob teile selle elu, mida teile tõotasin.
See ülim ülikülluslik elu on täiega seotud
sinu suhtega Püha Vaimuga.
Nii et, sa ei lase neil ideedel ja mõtetel riivata oma mõistust,
vaid sa võtad need vastu oma südames,
suurendades seeläbi oma võimet vabastada taevast siin maa peal.
See vabastab sind elama ja täitma oma ülimat elu eesmärki;
seda, milleks siin maa peal üldse oled.
See on see, kuidas Ta liitis neid kogu selle salmi tõelise tähendusega.
Kuid nurisemise vaim paadutas nende südamed
ja nad kõik lahkusid.
Salmis 64 on öeldud,
et Jeesus teadis juba ette, kes Ta reedab.
Antud kontekstis ei räägita küll Juudasest,
vaid rahvahulgast,
kes oli just äsja saanud terveks ja toidetud,
kuid kes lahkus,
sest ei suutnud oma mõistusega võtta vastu, mida Jumal ütles.
Nad reetsid Ta.
Salm 66 võtab kogu loo kokku:
"Seepeale lahkusid paljud ta jüngritest tema juurest
ega käinud enam koos temaga."
On kõik hästi? Pidage veel õige pisut vastu.
Salm 67: "Siis ütles Jeesus neile kaheteistkümnele:
Kas teiegi tahate ära minna?”
Siimon Peetrus vastas talle..."
Kaks korda elus, kus Peetrus tabas naelapea pihta.
See annab mulle lootust,
sest keset kõiki neid lugematuid kordi, kus ta puusse pani,
oli seekord hetk, kus ta seda ei teinud.
Ta vastus oli sama tabav, kui siis,
kui Jeesus küsis, kelle inimesed ütlevad Teda olevat
ja kui Peetrus vastas: "Sa oled Kristus, elava Jumala Poeg."
Tema seekordne vastus oli sama korrektne.
"Siimon Peetrus vastas talle:
Issand, kelle juurde me peaksime minema?
Sinul on igavese elu sõnad."
Tema arusaamise sügavus sel hetkel on üdini tähendusrikas.
"Ma ei mõista kogu seda liha ja vere juttu,
aga kui Sa räägid, kogen, kuidas olen elus.
Ma olen elus."
Religioon vabastab pidevalt sõnu, mis toovad surma.
Religioon toob kaasa hukkamõistu, mis lukustab inimesed patu sisse,
samas kui patutunnetus tõmbab neist sealt välja, öeldes:
"Vaata, mida sa tegid.
Pead seda mõistma,
sest kui mitte, ei saa sa ka vabaks sellest."
Küsimus pole inimeste häbistamises ja pilkamises,
ja motivatsiooni loomises, et saada neid sealt välja.
Patutunnetusel on alati viise, kuidas tuua inimesi valguse kätte.
Kogu see hullumeelsuse ja segaduse teema,
mis valitseb nii paljude usklike elude üle,
taandub ainuüksi vaid sellele,
et nad pole õppinud tegema vahet Jumala häälel
ja ingli häälel, kes langes taevast
ning kes maskeerib end valguse ingliks,
rääkides isegi õigeid sõnu, mis lähtuvad Piiblist.
Sest kuidas muudmoodi saaks Saatan petta mõnda usklikku?
Ta ei sa tsiteerida sulle mõnda Saatana raamatut.
Sest tõmmates selga oma musta-punase kuue,
on ta kõigile kergesti äratuntav.
Kuid kui ta maskeerib end valguse ingliks,
siis seab ta ka kahtluse alla seemne, mis su sisse on istutatud,
isegi, et temalt lähtuva mõtte juured võivad peituda mõnes piiblisalmis.
Seetõttu võtabki Paulus selle kokku mõttega, et kirjatäht suretab,
aga Vaim on see, mis annab elu.
Ammuta Jumala Sõnast,
kuid tee seda koos oma sõbraga, kellel nimeks Püha Vaim.
Sest Tema on see, kes toob elu sellesse sõnasse,
muutes selle elavaks sõnaks.
Sest kuidas sa muidu tead, kui Jumal räägib?
Sest see hääl on sulle tuttav.
Jeesus ütles, et Tema lambad tunnevad Tema häält.
Tõsiasi, et olen Tema järgija,
annab mulle juba võimaluse Teda kuulda.
Kust sa tead, et tegu on Jumala häälega?
Sest selles peitub alati elu.
See ei tähenda, et see on alati lohutav.
Mulle meeldib see kirjakoht Õpetussõnades,
mis räägib toidust,
mis on keelele kibe, kuid kõhule mõnus.
Samas, kui keegi varastab leiba, on see küll magus keelele,
kuid keerab kõhu pahupidi.
On asju, mis on algul kuuldes väga meeldivad,
kuid millel puudub igavene mõju
ja mis isegi õõnestavad Jumala plaane ja elu.
Kui aga oled valmis võtma vastu ka raskeid sõnu,
milles on siiski elu,
siis see ongi see erinevus - neis on elu.
Üks asi veel Jumala hääle kuulmise kohta.
Johannese 7:17
Mu hääl on täna 10 päeva peale parim, mis mul olnud on, nii et...
Kaotasin oma hääle nende kahe konverentsi peale.
Kolme konverentsi peale.
Olen seda sellest ajast peale otsinud,
nii et kui te peaks ta kuskilt leidma, andke mulle teada!
"Kui keegi tahab teha tema tahtmist, küll ta tunneb õpetusest ära,
kas see on Jumalast või räägin ma iseenesest."
Siin on mündi kaks külge,
mis on otsustavateks faktoriteks,
kas tunneme ära Jumala hääle, või mitte.
Esimene on see, et see toob elu.
See on Jumala vastutus - kui Ta räägib, siis see toob alati elu.
Sinu vastutus aga on olla sõnakuulelik,
sest siis sa ka tead,
kas mõni õpetus on Jumalast või inimestest.
Mida Ta selle all mõtleb?
Sinu valmidus alistuda korraldusele enne, kui seda veel kuuledki,
aitab sul selle korralduse ka vastu võtta.
Sinu valmidus alistuda enne, kui kuuled,
on see, mis toob selle sõna su ellu.
Mõistad sa?
See on kui puhtale lehele alla kirjutamine,
öeldes: "Täitke see, millega iganes!"
Jeesus pole mingi kohtualune või katsejänes,
kelle puhul palume mõne palve,
et siis näha, kuidas ka elu Temaga toimib?
Ei. Meid on kutsutud olema Tema pühendunud järgijad
ja ainsad, kes selleks sobivad, on need, kes surevad.
Küsimus pole mingis eksperimendis,
kus me vaatame, kas või kuidas miski välja töötab.
"No ma ei tea, seda ma nüüd küll ei oodanud!
Kuidas nüüd midagi sellist minuga juhtub?"
Igaüks, kes ütleb: "Sellele ma küll alla ei kirjutanud!"...
Ei kirjutanudki, sest tegelikult pidid sa olema valmis lausa surema.
Ja kui mitte,
sõdid sa Jumala eesmärkide vastu oma elus.
Jüngerluses pole mitte Jeesus, vaid meie nö kohtu all.
Nii et Jeesus ütles: "Kui tahate teada, kas see sõna on Jumalast või mitte,
siis peate esmalt ütlema "jah" ja alles siis Ta räägib."
See tähendab iga-hommikust ärkamist jumaliku jah-sõnaga.
"Jah, Issand."
Kuid inimestele meeldib omada ise kontrolli kõige üle.
Nad tahavad esmalt kuulda ja siis otsustada,
kas kuuletuda sellele või mitte.
Kuid Jeesus ütles,
et see ei takista vaid me otsuste langetamist,
vaid see tõmbab ka "valguse ingli" me ellu.
Peetrus aga mõistis, et minna pole kusagile,
kuna Jeesusel olid igavese elu sõnad.
Üks kirjakoht veel ja siis tõmbame otsad kokku.
Vaatame kiiresti Jesaja 55. ptk'i.
Soovitan muide nii selle, kui ka Johannese 6. ptk'i üles märkida
kuna need on ka omavahel seotud.
Nii et õige pisut veel ja siis me lõpetame.
Jesaja 55:2
"Miks vaete raha selle eest, mis ei ole leib,
ja oma vaevatasu selle eest, mis ei toida?
Kuulake mind hästi,
siis te saate süüa head
ja kosutada ennast rammusate roogadega."
Jeesus varustab meid üliküllusliku eluga,
mis on alati mõõdetav hinge kogemustega.
Hing tähendab sinu tahet, meeli ja mõtteid
ja Jumala küllus on mõõdetav sinu hinges.
See pole vaid teooria ülikülluslikust elust,
mida kord taevas nautida,
vaid see on ülikülluslik elu, mis on mõõdetav su hinges.
Jumal ütleb: "Kuula mind!"
Miks?
Sest see laseb su hingel saada osa üliküllusest.
Külluslikult kosutatud hing laseb sul langetada õigeid otsuseid,
kui oled keset raskusi.
Hinge küllus.
Emotsionaalne küllus, mis toob kaasa emotsionaalse jõu,
mis ei nõrke vastuolulistes olukordades.
Üliküllus me meeltes, mis ei lase muredel end murda,
vaid on vaba mõtlema loovalt ning panustama sellesse ühiskonda.
Hinge küllus.
"Pöörake kõrv ja tulge mu juurde, kuulake mind, siis on teil edu..."
Ja siis ta viitab lepingule Taavetiga, öeldes:
"Püüan teid õpetada olema inimesed, kes kuulavad.
Mul oli ajaloos üks sell, kes oli selline,
milliseks tahan teidki õpetada.
See oli Taavet, kellega sõlmisin lepingu.
Lepingu, mille sarnast pakun nüüd teilegi."
See viimane osa on nii oluline.
Salm 5:
"Sina hakkad kutsuma rahvaid, keda sa ei tunne,
ja rahvad, kes sind ei tunne, jooksevad sinu juurde
Issanda, su Jumala pärast ja Iisraeli Püha pärast,
sellepärast et tema sind austab."
Mis siin just juhtus?
Tegu on Vana Testamendi salmiga, mis rõhutab lausa trükitähtedega,
kui oluline on arendada elu, mis keskendub Jumala kuulamisele.
Sest elu tuleb Tema kuulmise kaudu.
Vaid see mõni minutki,
mille võtad hommikul Jumala Sõna lugemiseks,
paludes Jumalal kõnetada end;
olgu see teel tööle või kooli, kui paljud Jumalalt juhatust...
Kõik need hetked defineerivad sind,
sest need on hetked, kus tõmbad Jumala häält oma ellu.
Ja räägib Ta siis kui kõue kõminana, või vaikse häälena -
see kõik jõuab sinuni
tänu su valmidusele võtta vastu, mida iganes Jumal ütleb.
Sinu Jumala kuulamise eluviis
valmistab sind aga ette Tema igavikulise eesmärgi täitmiseks.
Mis on see eesmärk?
Kutsuda rahvaid astuma oma saatuse sisse.
"Sa hakkad kutsuma rahvaid, keda sa ei tunne.
Ja rahvad, kes sind ei tunne, jooksevad sinu juurde."
Sina valid rahvaid ja rahvad valivad sind.
Ma ei tea kas sa mõistad seda või mitte,
kuid meid on asetatud siia maa peale Jumala rahvana
ja mul on sulle väga häid uudiseid -
deemoneid on vaid piiratud arv ja neid ei tule enam juurde.
Nii et see väike käputäis,
mis pidi 1000 aastat tagasi tulema toime väikese rahvahulgaga,
see sama käputäis peab täna tegelema miljardite inimestega.
Neid ei tule kusagilt juurde, sest neid ei tehta kusagil juurde.
Samas on iga deemoni kohta kaks inglit.
Issand on aga jätkuvalt loomas ärevust ja kaost
pimeduse jõudude seas.
Nii et, me ei peaks enam rääkima põrgu vägedest,
kuna põrgu pole mingi Saatana pealinn,
vaid igavese kannatuse paik.
Õigem oleks öelda pimeduse väed.
Ajal aga, kus Jumalasse uskujate arv pidevalt kasvab,
on sind kutsutud kutsuma rahvaid astuma oma saatuse sisse.
Samas ei saa Jumal usaldada rahvaid nende hoolde,
kes ei kuule Tema häält.
Ta ei saa usaldada rahvaste saatust ja käekäiku
inimeste hoolde, kes pole leidnud omaenda saatust,
mis tuleb läbi Jumala hääle kuulmise.
Tõuseme palun.
Jaa, Jumal!
Kogen, et Jumal tahab vabastada ühe armu,
mis annab ühe jumaliku võime Teda kuulda.
See võime on juba igas inimeses olemas,
kuid nii palju on igasugu asju, mis sõdivad selle kuulmisvõime vastu.
Kui paljud teist on viimase 6 kuu jooksul
puutunud kokku teatud segadusega,
mis on olnud suurem, kui varasematel aegadel?
Hämmastav!
Hämmastav! Peaaegu kõik siin.
Ma ei taha seda kellegi vastu kasutada,
sest me kõigi elus on aegu,
kus seisame silmitsi erinevate asjadega
ja põhjusi segadust tunda on üha rohkem.
Kuid isegi, et tegu on väikese segadusega,
mis lõppeb täielikus hullumeelsuses,
siis see kõik langeb samasse kategooriasse
ja selleks on võimetus teha vahet Jumala ja Saatana häälel.
Jumala hääle ja pimeduse jõudude hääle vahel.
Nende vahel vahe tegemiseks
peab olema sügaval oma südames veendunud,
et kui Jumal räägib, siis see toob elu.
See elustab mind.
Isegi, kui Ta räägib mõnest raskusest või probleemist mu elus,
on mul siiski lootust,
sest Ta räägib selleks, et juhtida mind mu saatuse sisse.
Ta räägib elu.
Ühtlasi annan ma oma täieliku jah-sõna Jumalale.
Ülen "jah" ja kirjutan alla lehele, mille Jumal saab täita,
tehes mida iganes Ta tahab, et teeksin.
Olen selleks valmis.
Miks?
Sest see aitab mu südamel teha vahet asjade vahel,
mis isegi hetkeks tundusid toovat elu, kuid mis siiski ei toonud,
pannes mind hoopis kontrollima kõike ja vastutama kõige eest,
juhtides mind eemale mu tegelikust eesmärgist.
Nii et me hakkame eristama ja ehitama üles üht eluviisi,
kus keset ühiskonna tohutut segadust oleme meie rahu toojateks,
kuna Jumal saab meid usaldada.
Miks?
Sest me hoiame kinni tõest, et elu lähtub Jumala häälest
ja inimene ei ela vaid üksipäinis leivast.
Küsimus pole selles, mida oma eluga teen.
Ka mitte mu kindlameelsuses
või võimekuses uurida Jumala Sõna religioossel moel.
See pole ükski neist asjust.
Kogu elu lähtub Jumala hingeõhust.
Jumal räägib ja ülikülluslik elu tuleb esile.
Seda elu kogedes on mul vabadus valida.
Mul on vabadus olla emotsionaalselt vaba
ning toetada teisi.
Mul on vabadus panustada teiste ellu läbi oma ideede.
Siruta oma käed välja, sest ma tahan paluda su eest.
Isa, ma tulen su ette Jeesuse nimel ja ma palun kõigi nende inimeste eest.
Sa oled määranud meid üheskoos elama ja olema
ning üheskoos maailma muutma.
Tundma üheskoos rõõmu Sinust.
Oleme öelnud sellele "jah".
Ilma ühegi tingimuse või tagamõtteta.
Oleme lihtsalt öelnud: "Jah Issand!"
Jah, jah, jah Issand.
Palun, et edastaksid oma erilise armuanni just praegu
läbi nende sõnade, mida räägin.
Las Su armuand jõuda iga kuulajani,
andes talle kindlustunde teha vahet sinu hääle
ja hävitavate ning röövivate häälte vahel.
Palun seda Jeesuse nimel.
Me igatsus on, et kõik selle maailma kuningriigid
võiks kuuluda täielikult Sulle.
Me igatsus on et iga selle planeedi ruutmeeter
kiirgaks välja Jumala au,
mistõttu sellest lähtuvalt me ütleme:
"Issand Jumal, suurenda me võimet ja igatsust kuulda Su häält."
Palun seda austamaks Jeesuse nime.
Austamaks Jeesuse nime.
Võta lihtsalt hetk oma südames, et mõelda kõige täna kuuldu üle.
Sest ma tõesti kogen,
otsekui me südameis oleks ummistunud arterid,
mida just praegu puhastatakse.
Jumal otsekui puhastab praegu,
nii et segadusel poleks enam mingit häält
ja see valguse ingel saaks paljastatud petisena nagu ta on.
Aitäh Sulle, Jumal.
Palun seda kui andi su käest.
Paljunda seda, Issand.
Las iga inimene olla võimeline kuulma selgelt.
Ja me kuulutame just praegu Jeesuse nimel -
ei segaduse ja hullumeelsuse vaimule!
Ei!
Ei sulle!
Jumal on andnud meile armastuse, väe ja selge meele vaimu.
Selge meele vaimu.
Issand, ma palun,
et inimeste meeled võiks olla üheks turvaliseks paigaks,
kuhu Sina saad külvata oma ilmutusi.
Et inimeste südamed ja meeled oleks piisavalt puhtad,
kuhu Sina saad külvata uusi asju.
Palume seda Jeesuse nimel
ja kõik ütlesid: aamen.
Tõlge: Anne-Ly Raukas