REFORMATSIOON BILL JOHNSON
Siin me oleme.
Rõõmsat Tänupüha kõigile!
Meil on täna palju külalisi, keda on alati tore omada.
Olge õnnistatud!
Nii tore, et olete siin.
Räägin täna Rooma kirja 12 ptk'i põhjal,
kuid vaatame esmalt Johannese 6 ptk'i.
Need kaks pole omavahel seotud, kuid vaatame Johannese 6 ptk'i.
Kuna täna on Tänupüha,
siis tahan, et ka selles vallas saaks teatud asjad me eluviisi osas paika,
mida saan kordama täna ühel või teisel moel.
Mu südames on lihtsalt teatud asjad, mis on üles tõusnud
ja mida tahan teiega jagada.
Kui sul on tervendamise and või prohvetlik and,
siis sa võid panna käed inimeste peale ja edastada neile seda armu,
mis aitab neil elada ja olla.
Ma oleks nii õnnelik, kui käte peale panemise kaudu
saaks anda edasi ka iseloomuomadusi ja voorusi.
Ma käiks lausa ukselt uksele, kui see oleks võimalik.
Üks iseloomuomadus ja voorus, mille valiksin üle iga teise,
on tänulikkus.
Sest tänulikkusega käib kaasas südame alandlikkus
ja sellega omakorda austus.
Austusekultuuri üks põhielemente on see,
et sa väärtustad kedagi ja selle kellegi panust sinu ellu.
See kõik käib automaatselt käsikäes,
sest sa saad osa kellegi teise lahkusest ja headusest.
Tänulikkus on suur asi.
Jumala Kuningriik õitseb samuti tänulikkuse atmosfääris.
Kui Jeesus ütles, et Jumalariik on meie sees,
siis usun, et Ta mõtles sellega,
et kõik Kuningriigi teemad on seotud me südamega.
Kõik Kuningriigi teemad saavad alguse südamest,
nii et need on südame teemad.
Kandes hoolt nende südame teemade eest
tõuseb esile palju Kuningriigi teemasid,
mida me väärtustame.
Johannese 6:11 on lugu toidu paljundamisest.
"Jeesus võttis nüüd leivad, tänas Jumalat
ja andis neile, kes maas istusid,
samuti ka kalakestest, niipalju kui nad tahtsid."
Teile, kes te pole ehk tuttavad selle piiblilooga,
siis infoks nii palju,
et seal oli tohutu rahvahulk koos - oma 12 000 inimest või nii.
Piiblis on mainitud 5000 meest, kuid naised-lapsed siis veel juurde,
mis annabki kogusummaks ehk 12 000.
Nad olid seal kõik koos ja tahtsid süüa.
Nii võttsiki Jeesus mõned leivad ja kalad,
tänas Jumalat nende eest ja jagas need siis jüngritele,
et need omakorda saaks jagada neid inimestele
ja kõik said süüa, kuni kõht oli täis.
Kuid siin on oluline tähele panna,
et tänulikkus oli see, mis käivitas selle ime.
Püha Vaim, kes oli Johannese üle, tahtis rõhutada seda salmis 23.
"Tibeeriasest tuli veel teisi paate selle paiga lähedale,
kus nad olid söönud Issanda õnnistatud leiba."
Nii et, nad tulid paika, kus oli paljundatud toitu.
Kuid Johannes tahtis rõhutada, et see toiduime sündis peale seda,
kui Jeesus oli tänanud.
Tänulikkus vabastab imesid tegeva võidmise ja Kuningriigi;
see vabastab kõik selle,
mida Jumal on rääkimas ja tegemas.
Olen kasutanud selle kohta ka ühte näidet,
mille osas vabandan nende ees,
kes seda ehk juba mitmeid kordi kuulnud on.
See näide puudutab mõnda inimest, kelle eest palvetan
ja kellel on nö "külmunud" õlg.
Mis tähendab seda, et ta ei saa üldse oma kätt liigutada.
Kuid peale palvet saavad nad seda liigutada u 30 cm.
90% või isegi 99,9% kõigist kordadest,
kus inimene liigutab kätt ja jõuab järgmise valupunktini,
ütleb ta: "Oh, see polegi veel terve!"
Kui mul on rohkem aega selle inimesega tegeleda,
siis ma küsin: "Kas sa said seda kätt enne üldse liigutada?"
"Ei, ei saanud."
"Aga nüüd saad 30 cm jagu?"
"Just nii."
"Miks sa siis ei öelnud:
"Ma saan liigutada seda 30 cm jagu, mida enne ei saanud.""
Ma ei küsi seda neilt nende häbistamiseks,
vaid küsimus on selles,
et kui mu tähelepanu on sellel, mis pole veel juhtunud,
siis ma ei arenda endas ka tänulikku südant.
Kui mul aga pole tänulikku südant, ei loo ma ka õhkkonda,
mis oleks vajalik ime sündimiseks, mille pärast palvetan.
Neist leibadest ja kaladest jagus suure hulga toitmiseks seetõttu,
et seal valitses tänulikkuse õhkkond.
Ma kohtan aegajalt inimesi, kelle eest palvetades
on näha nende läbimurde algust.
Isegi, kui see on midagi väikest, aga kui nad on tänulikud selle eest,
öeldes: "Ma ei kuulnud enne midagi, kuid hetkel kuulen mingit kahinat",
siis on selge, et seal on tegu ühe läbimurde algusega.
Seal on tegu ühe läbimurde algusega.
Miks?
Kui sa tunnustad seda, mida Jumal on tegemas,
omad sa suurema tõenäosusega ka tänulikku südant.
Kui sul aga on tänulik süda,
siis sa lood õhkkonna, kus asjad võivad kasvada.
Mõistad sa?
Kuid vaatame nüüd Roomlastele 12, millest tegelikult rääkida tahan.
Kuna täna on tegu Tänupüha järgse pühapäevaga.
Ma armastan Tänupüha.
Mulle meeldib see toit,
perega koos olemine ja kõik muugi.
Üks vinge püha!
Va pärast kõige koristamine.
Seetõttu me palkamegi inimesi.
Oh Issand, anna armu!
On kõik hästi?
Olete valmis Rooma 12. peatükiks?
On teil Piiblid kaasas?
Kui on, tõstke need üles. Ma tahan neid näha.
Väga hea.
Ehmatasite mind hetkeks ära.
Roomlastele 12. ptk.
Mida ma teha tahan, on...
Selle asemel, et töötada läbi kogu Rooma kirja 12 peatükki,
mis on päris kutsuv,
tahan ma põimida kui ühe lõnga läbi kogu 12. peatüki.
Vaatame sealt kokku viite salmi, alustades peatüki kahe esimesega,
kuna ma tahan luua tervikliku konteksti.
Tahan, et näeksite,
et Rooma kiri on kui aluspõhi kogu me usule.
See kätkeb endas pääste evangeeliumit,
õigeksmõistmist usu kaudu
ja üldse kõike muudki usuga seonduvat.
Kõik need asjad on väga tugevalt Rooma kirjas paika pandud.
Kuid 12. peatüki juures toimub üks pööre
ja Paulus hakkab tegelema meie olemise- ja käitumisega.
Ta toob seal esile kaks mõtet,
mis loovad konteksti kogu ülejäänud Rooma kirjale.
Vaatame seda üheskoos.
Salm 1: "Nüüd, vennad,
kutsun ma teid üles Jumala suure halastuse pärast
tooma oma ihud Jumalale elavaks, pühaks ja meelepäraseks ohvriks;
see olgu teie mõistlik jumalateenistus."
Esimene asi, millega ta alustab, puudutab ülistamise teemat.
Seda, kuidas tuua oma ihu elavaks ohvriks Jumalale.
Salm 2 räägib aga uuendatud meelest.
"Ja ärge muganduge praeguse ajaga, vaid muutuge meele uuendamise teel,
et te katsuksite läbi, mis on Jumala tahtmine,
mis on hea ja meelepärane ja täiuslik."
Vaatame veelkord seda salmi.
"Ja ärge muganduge praeguse ajaga, vaid muutuge meele uuendamise teel,
et te katsuksite läbi, mis on Jumala tahtmine,
mis on hea ja meelepärane ja täiuslik."
Siinkohal on oluline mitte langeda vale lõksu,
otsekui Jumala tahtel oleks kolm tasandit.
A'la hea, meelepärane ja täiuslik.
See mõte meeldib vaid neile, kes on elus kompromissi aldid,
nii et kui näed seda salmi selliselt, anna endale üks kõrvakiil.
Küsimus on selles, et Jumala tahe on kõike seda kolme -
hea, meelepärane ja täiuslik.
Seega see salm loob ühe konteksti.
Vaatame seda selliselt.
Salm 1 - elav ohver.
Küsimus pole vaid ülistamises,
vaid kõige selle, kes ja mis ma olen, altarile toomises,
kus minust saab kui elav ohver, mis toob au Jumalale.
See on see "mõistlik jumalateenistus".
Järgmine salm räägib aga uuendatud meelest.
See on mõistlik ohverdada end kui elavaks ohvriks Jumalale.
Lähtuvalt nüüd sellest räägime ka uuendatud meelest.
Sellest, et me ei muutu maailma sarnaseks,
vaid uuendame oma meeli, et täita Jumala tahet.
Nüüd aga vaatame 6. salmi teist osa,
kus Paulus räägib meile antud armuandidest, öeldes:
"Olgu prohvetliku kuulutamise and, mida kasutatagu usu mõõtu mööda."
Jätame selle meelde.
Prohveteerimine oma usu mõõtu mööda.
Öelge koos minuga:
"Prohveteerimine oma usu mõõtu mööda."
Salm 14:
"Õnnistage oma tagakiusajaid, õnnistage ja ärge needke!"
Salm 21:
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
Loeme seda veelkord:
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
See on see, millest täna räägime.
Tahan anda sulle väikese juhtlõnga, et näeksid, kuhu oleme liikumas.
Ühisikond on liikumas Jumala kohtumõistmise suunas,
kui puudub Jumala Vaimu väljavalamine.
See liigub alati Jumala kohtumõistmise suunas,
kui puudub Jumala Vaimu väljavalamine.
Väljaspool Jumala Vaimu liikumist
ei saa olla ühtki isetoimivat, muutvat liikumist,
mis aitaks maailmal muutuda paremaks.
Kui paljud teavad, et maailmas ei muutu midagi paremaks,
kui Jeesus pole kõige keskpunkt?
Nii et läbi ajaloo on näha pidevat langust.
Langust, mis on tingitud
Jumala Vaimu väljavalamise puudumisest.
Las ma küsida su käest:
kui see vastab tõele, et tuli langeb alati ohvri peale,
kuid linna või rahva seas pole mingit Jumala liikumist,
siis kelle süü see on?
Kas see on seetõttu nii, et see pole Jumala tahe?
Või seetõttu, et olukorrad pole soodsad,
või et maailm ei paranda meelt?
Kogudus ütleb tihti,
et linnade ja rahvaste üle tuleb kohtumõistmine,
kuna maailm on nii jumalakartmatu.
Kuid mida muud üldse maailmalt oodatagi?
See on inimmõistus, mis vaatleb ühiskonna patust loomust
ja teeb selle põhjal järelduse, et kohtumõistmine on teel.
Kuid see on väga lühinägelik, kuna kõrvaldab sind pildilt.
Sind, kes sa oled elav ohver ja tõmbad ligi Jumala tuld,
mis mõjutab nii sind kui inimesi sinu ümber,
algatades kui ühe liikumise,
mis muudab täielikult arusaama sellest,
milline on ühiskond ja selle elamise viis.
Võttes aluseks uuendatud meelega ülistaja,
ütleb Paulus,
et see inimene peaks prohveteerima vastavalt oma usu mõõdule.
Miks?
Sest see, mida Jumal tahab kuulutada üle kogu ühiskonna,
ei jõua sinuni läbi inimliku arutlemise.
See usust lähtuv prohveteerimine paljastab vägagi hästi,
miks kogudus on väljastanud nii palju hukkamõistvaid sõnumeid
maailma suhtes.
Seda seetõttu,
et kogudus prohveteerib vastavalt oma usule.
Millesse me aga usume?
Patu tõsidusse.
Me usume patu tagajärgedesse.
Kas see siis ei vasta tõele? Vastab.
Kuid see pole veel kogu pilt.
Paulus püüab tõsta esile uuendatud, muudetud ühiskonda,
kes saaks külvatud valguse, soola ja juuretisena kultuuriruumi,
mis tooks esile seespidised muutused.
Selleks aga vajamegi Pauluse sõnul uuendatud meelt.
Kui sul on prohveteerimise and, siis prohveteeri usust lähtuvalt.
Sest kui prohveteerid inimmõistuse tasandilt,
tood pidevalt esile hukkamõistu.
Seetõttu ütles ka Paulus: "Õnnistage ja ärge needke.
Ärge needke neid, kes teid taga kiusavad."
Mida tagakius endast kujutab?
Ebamoraalsust, mis võtab vägivaldsed mõõtmed.
See tähendab inimesi,
kes tunnevad, et nad peavad õigustama oma elustiili
tehes seda läbi rünnaku nende vastu, kes ohustavad nende elustiili.
Moraalsus kisendab iga inimhinge südames siin maa peal.
Moraalitunne igatseb leida väljundit iga inimhinge poolt siin maa peal.
Seetõttu ka inimesed,
kes on võtnud omaks ebamoraalse eluviisi,
leiavad mõne teise eluvaldkonna, kus seista moraalsete väärtuste eest.
Seetõttu näiteks leidub inimesi,
kes aborteerivad süütuid, sündimata lapsi,
kaitstes samal ajal vaala beebide õigusi.
Küsimus pole sellest, et vaala beebisid ei peaks kaitsma,
kuid osa teevad seda seetõttu,
et moraalitunne nende sees kisendab teatud väljundi järele.
Nii et, kui leidub inimesi, kes elavad ebamoraalset elu,
peavad nad leidma endale mõne teise eluvaldkonna,
kus õhutada moraalist kinni pidamist,
sest neis on üks seesmine vajadus olla tugev ja seista moraalsuse eest.
Isegi maffial - kui ebamoraalselt nad ka ei elaks,
on oma kindlad väärtushinnangud oma pereelu ja lojaalsuse suhtes.
Mõistate te?
Ehk siis, inimese südames on üks igatsus
moraalsete väärtuste järele.
Kui me aga elame ühiskonnas,
kus puuduvad absoluutsed moraalinormid -
kus ei tehta enam vahet õige ja vale vahel,
siis peavad kõik omal käel hakkama saama,
nuputades, mis on moraalselt õige.
Siis aga juhtub see, et käsitledes moraaliküsimusi,
mida samas nagu polegi olemas,
kuna puuduvad absoluutsed tõed asjade kohta
nagu näiteks homoseksuaalsus või abordi tegemine,
et ühiskond võtab need ja tõstab inimõiguste kategooria alla.
Aleksandr Solzhenitsyn - tuntud vene kirjanik
tuli USA'sse palju aastaid tagasi
ja kõneles ühe tippülikooli lõpuaktusel.
Lavale tõustes plaksutasid kõik kui hullumeelsed,
sest tegu oli ju suure Venemaa kangelasega,
kes tuli kõnelema USA kaasaegsetele üliõpilastele.
Kui ta aga lõpetas, ei plaksutanud enam keegi
ja ta astus lavalt maha täies vaikuses,
sest ta ütles, et Ameerika rahvas on süüdi,
kuna ülistab inimõigusi enam kui inimvastutust.
Olukorras, kus puuduvad absoluutsed moraalsed tõed,
loome me uue moraali, mis muutub ajas ja kultuuris,
kohandudes sellega, mis parasjagu teoksil.
Inimõigused on suur ja oluline teema
ning kogudus peaks seisma nende eest
rohkem kui keegi teine.
Sest meil on vastutus kaitsta neid, kes ei suuda iseennast kaitsta.
See on inimõiguste mõte,
olgu need teemad siis seotud rassi, soo või vanusega.
Kuid moraaliküsimuste sokutamine inimõiguste vaiba alla
saab toimuda vaid nende poolt, kes ei usu absoluutsetesse tõdedesse.
Ühiskond väärastub täiega,
kui inimõigusi ülistatakse enam kui inimvastutust.
"Naisel on õigus otsustada omaenda ihu üle."
Vastab tõele.
Kuid üle selle on veel üks kõrgem tõde,
mis puudutab elusat inimhinge, kes võtab kuju tema ihus.
Meil aga on liikumised, mis tahavad võtta selle lapse elu,
isegi, et laps on juba hakanud arenema,
võttes mingi metallinstrumendi ja pöörates sellega lapse ajud segi,
kuni laps ehk loode sureb.
Seda seetõttu, et inimeste arusaamad
moraalsest vastutusest ja tõdedest on väärastunud.
Samas, see sama inimene, kes seda kõike takka õhutab,
leiab endale mõne teise valdkonna, kus elada välja oma moraalitunnet.
See viimane kuu on olnud koguduse jaoks
päris tõsine äratus,
kuna taas on tõusnud esile vajadus
rajada alus tõelistele moraaliväärtustele.
Et külvata noorte südameisse indu liikuda kohtades, kus avaldada mõju.
Me oleme rääkinud seitsmest mõju avaldavast mäest,
mis kätkevad endas ärimaailma, haridust, poliitikat jne.
On eluliselt tähtis tõsta üles põlvkond,
kes mõistab piisavalt Jumalariigi printsiipe,
et usaldada neile meelevalda,
nii et nad saaksid tuua muutuse sfääridesse, kus nad liiguvad.
Kuid meie esimene sihtmärk pole üldse poliitika või ärimaailm,
vaid hoopis haridussüsteem.
Baptistid viisid läbi ühe uuringu oma õpilaste seas, kes läksid ülikooli.
85% neist kaotas oma usu
ülikoolis veedetud esimese 2 kuu jooksul.
Siin on paar valupunkti.
Esiteks tuleb oma noori veelgi paremini õpetada,
kuid teiseks - miks me üldse saadame neid keskkonda,
kus valitsevad jumalakartmatud inimesed,
kelle eesmärgiks on väänata inimeste mõtteid
ja muuta ühiskonna väärtushinnanguid.
Kuid miks rääkida sellest Roomlaste 12. ptk'i põhjal?
Sest seal on öeldud:
"Õnnistage neid, kes teid taga kiusavad.
Õnnistaga ja ärge needke neid."
Kõige tavapärasem reaktsioon ebamoraalsusele on öelda:
"See lõppeb kohtumõistmisega."
Nii kasutame me usklikena oma meeldevalda,
et kuulutada välja needust,
kui ütleme, et kogu see lugu lõppeb kohtumõistmisega.
Paulus aga ütleb, et meid on asetatud oma ühiskonda selleks,
et tuua seal esile totaalset muutust.
Millal see proovile pannakse?
Siis, kui viibid inimeste seltskonnas,
kes seisavad meelevaldselt vastu su seisukohtadele.
Ometi võid sa jääda kindlana püsima,
hoides kinni oma absoluutsetest tõdedest
ning reageerides headuse ja õnnistamise, mitte needmisega.
Küsimus pole mingis pendeldavas seisus,
kus sul pole oma kindlaid seisukohti,
öeldes: "Ma armastan kõiki ega ohusta kedagi!"
Kristlus pole selline.
Millal sa kuulsid viimati mõnest misjonärist või pastorist,
kes oleks läinud märtrisurma taoliste seisukohtade tõttu?
Sellise suhtumise vastu pole kellelgi midagi.
Salmi: "Õnnista neid, kes sind neavad",
poleks üldse vajagi.
Meil kristlastena ja kristliku kultuurina on vastutus
tuua esile üks muutus,
sest meie sügavad veendumused ei tugine meie endi tõekspidamistele,
vaid Jumala Sõnale, mis on kõrgem standard.
See standard aga peab saama juurutatud ühiskonda,
et me väärtustaks seda, mis on õige ja tõene.
Seetõttu on me jaoks igati OK öelda:
"Ma armastan homosid, kuid homoseksualism on vale asi."
"Ma armastan inimest, kes tegi just aborti,
paludes armu ta üle."
Mu jaoks pole raske aktsepteerida taolist inimest,
kuid samas ei saa ma ka väita: "Oh, tegu oli lihtsalt lootega!"
Sõna "loode" sai loodud selleks,
et inimesed tunneks end paremini oma ebamoraalsuse suhtes.
Sest sõltumata sellest,
mida nad arvavad tõelistest väärtushinnangutest,
on tõeline tõde ja õigus kirjutatud siiski nende südameisse.
Seetõttu kogetakse nii homode kui abordi tegijate seas
tohutut häbi ja süütunnet.
Inimesed toimetavad täie rauaga, et hoida häbi ja süüd endast eemal.
Kui oled olnud osaline ühes või teises neist asjadest,
siis Jeesuse arm ja veri katavad need kõik.
Meil on nii palju inimesi,
kes on astunud välja homoseksuaalsusest,
või kes on teinud aborti.
Jumal on nad täielikult tervendanud ja taastanud
ja me oleme absoluutselt selle poolt.
Kuid täna tahan rääkida ühiskonna moraalsest muutumisest,
mis tuleb esile selle kultuuriruumi kaudu.
Viimane kuu on olnud meie jaoks selles vallas
kui täielik äratuskell,
sest me peame võtma ette järgmised 30-40 aastat
ning mõtlema hoolega läbi, kuhu oleks kõige targem külvata.
Arvestades positsiooni, kus olen,
tahan külvata kõige paremal moel meie maa ülikoolidesse.
Miks?
Sest seal on inimesed,
kes kujundavad selle põlvkonna meeli ja mõtteid,
kes astuvad poliitikasse, ärimaailma, spordi- ja näitemaailma
ning muudesse sfääridesse.
Neid on koolitatud just neis mõjusfäärides.
Jah, kristlased on kõigis neis paigus ka esindatud,
kuid seda totaalses vähemuses.
Kõige loomulikum asi siin ilmas on vaadata reaalset olukorda
ja prohveteerida selle kohta mitte usust lähtuvalt,
või kui, siis väga nõrgast usust lähtuvalt.
Selleks, et prohveteerida ehedas, siiras usus,
peavad me meeled saama uuendatud
ja seda selliselt, et see muudab me olukordi.
Kuulsin täna hommikul ühe võrratu loo,
mida ei hakka küll detailselt jagama,
kuid üks pastor saatis ühele inimesele E-maili,
kes oli parasjagu oma lapselapsega haiglas
ja oli palunud eestpalvet oma lapselapse eest.
Ühtlasi aga ka iseenda kui naisterahva pärast, öeldes,
et tal pole ühtki naissoost sõpra,
aga ta nii väga tahaks omada kristlastest naissoost sõpru.
Kõik ta sõbrad olevat mehed, kes püüavad teda ära kasutada.
Nii et see pastor kirjutas talle vastu ja kõneles prohvetlikult ta ellu,
öeldes, et Jumal toob ühe kristlasest naisest sõbra ta ellu.
See naine oli seal haiglas koos lapselapsega,
kes avas vanaemale arvuti, kus ta nägi selle pastori vastust seal,
kus oli tõotus, et Jumal kingib talle kristlasest sõbranna.
Niipea, kui ta oli kirja läbi lugenud,
ilmus üks naine eikusagilt ja küsis: "Kas ma tohin teile kohvi välja teha?"
Naine vastas hämmeldunult: "Ikka."
Nad nägid koridoris ka tasuta kohviautomaati,
kuid see võõras ütles:
"Ei, ma tunnen, et pean teid austama sellega, et ostan teile kohvi."
Nii et nad läksid, kuhu iganes...
No eeldavasti kas Hebrews'i või Starbucks'i kohvikusse -
kaks kõige imelisemat kohvikut planeedil Maa.
Teil pole aimugi, mis kirju ma nüüd
selle väljaütlemise peale saama hakkan, aga...
No las ta olla!
Kallid kohvimeistrid - ma armastan teid kõiki!
Nali!
Nii et pastor kirjutas sellele naisele, too luges selle läbi
ja korraga oli seal üks naine, kes tahtis talle kohvi osta.
Just nimelt osta, sest ta koges, et peab austama seda naist.
Nad vahetasid telefoninumbreid ja sealt arenes välja üks sõprus.
Tänu millele?
Tänu selle välja kuulutamisele.
Jumalariigis ei juhtu midagi enne, kui...
...kui see on esmalt välja kuulutatud.
Miks ütleb Paulus,
et peame prohveteerima vastavalt oma usule?
Sest su usk haarab kinni reaalsusest, mis pole tabatav inimmõistuse kaudu.
Usk haarab kinni millestki, mis on võimalik,
kuid mis pole tabatav inimmõistusega.
Sa ei jõua iialgi mingi asja järeldusele omaenese tarkusest.
Usk ja uuendatud meel annavad sulle ligipääsu sellele sfäärile
Miks?
Sest kui sa "näed" midagi ja kuulutad selle välja,
saab selle teostumine ka võimalikuks.
See annabki meile võime õnnistada ja mitte needa.
Miks?
Sest me näeme asju pikemas perspektiivis.
Võimalik, et Jumal on öelnud seda rohkem kui korra,
kuid üks kord, kus ma tean,
et Jumal ütles Piiblis, et Ta vihkab kedagi,
oli Eesavi puhul.
See on ainus kord, mida mina tean.
Ta ütles: Jaakobit ma armastasin, Eesavit aga vihkasin.”
Miks?
Sest Eesav loobus oma sünniõigusest, mis oli pikaajaline nähtus,
vahetades selle kausitäie leeme vastu, mis oli lühiajaline nähtus.
Pühendumine pikaajalisele mõjule...
Lühiajaline pühendumine keskendub vaid iseendale,
pikaajaline aga neile, keda sa kunagi ei näe.
Pikaajaline pühendumine tähendabki pikaajalist kaasas olemist,
et näha ühiskonnas üht muutust tulemas esile.
See reformatsioon ehk muutumine on juba alanud
ja see aina kasvab.
Igakord, kui ma lähen kuhugile, igakord, kui ma prohveteerin
või õnnistan ega nea;
igakord, kui võtan Jumalariigi esindaja positsiooni,
leiab ka mõni muutus aset.
See on see, kes me oleme.
See on pikaajaline lugu.
Tänu Jeesusele! Pikaajaline lugu.
Ja me jõuamegi viimase salmini, mis ütleb:
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
Ma ei tea, kas sinuga on seda juhtunud,
kuid minuga küll mitmeid kordi,
kus ma teadsin midagi, mida ma tegelikult ei teadnud.
Mul polnud selle asja jaoks keelt, piiblisalmi ega kontseptsiooni,
kuid minus kuju võtnud suhtumine tegi ruumi sellele mõttele.
On see mingilgi moel mõistetav?
Rääkides kultuurilistest arusaamadest,
siis oleme aastaid hoidnud alal üht mõtet -
juba ammu enne seda, kui ma Reddingisse tulin,
et õigsus on tugevam kui patusus.
Seetõttu tahame me ka kõik kaotatu tagasi võita.
Nii et, kui maailm tähistab okultse loomuga Halloween'i,
tahame me korraldada mõne ürituse, mis ületab maailma oma sajaga,
sest me tahame võita kõik kaotatu tagasi.
Nagu Chris ütles: "Nad ei saa minu kristalle endale!
Jumal on need loonud ja need on minu omad.
Ühtlasi tahan ka oma vikerkaart tagasi
ning kõike muud, mida keegi on eales võtnud."
Jumal on selle kõik loonud ja me ei saa lasta seda käest
lihtsalt seetõttu, et keegi arvab nende osas midagi.
Mu enda elus on viimase 6 kuu kuni aasta jooksul
valitsenud see mõte,
et õigsus on tugevam kui patusus.
Vana Testament hoiatab vägagi tugevalt inimesi
patu tõsiduse eest.
Ja nii peabki,
sest inimestel peaks olema kaine arusaam patu mõjust.
See on lausa nii tõsine teema, et Õpetussõnades on öeldud:
"Ära seltsi vihaste inimestega,
kui sa ei taha just nende sarnaseks muutuda."
Ehk siis selle mõte on see,
et sa võid saada nakatatud inimestest, kes selliselt elavad.
Kui aga Jeesus tuli,
läks Ta sisuliselt kõige vastu, mida oli sinna maani õpetatud.
Ja mitte seetõttu, et kõik varasem oleks vale olnud,
vaid seetõttu, et Ta tõi kaasa ühe uue arusaama jumalakartusest
ja sellest, et sul kristlasena on võimalus tuua muutust ühiskonda,
mitte saada nakatatud selle poolt.
On see mõistetav?
See on tõeliselt oluline teema,
sest see määrab ära selle, mis on kogu loo tulemus.
See, kuidas meie reageerime faktile, et õigsus on tugevam kui patusus,
märab ära selle, millist elu me elame.
Kui Vanas Testamendis keegi sülitas su peale,
peeti sind ametlikult ebapuhtaks mingi 7 päeva või nii.
Keegi sülitas su peale ja sa ei saanud minna templisse ülistama.
Miks? Sest sa polnud enam puhas.
Jeesus tuli, sülitas ühele mehele silma ja too sai oma nägemise tagasi.
Nii et kaks väga erinevat lugu!
Küsimus polnud selles, et esimene oli vale,
kuid see polnud terviklik
ja Jeesus tuli täitma seda, mis oli veel puudu.
Miski, mis vanasti oli kõige alandavam ja põlastusväärsem,
oli Jeesuse jaoks just kõige olulisem.
"Oo, pidalitõbist ei tohi puutuda!"
Miks? Sest see rüvetas sind.
Esimene ime aga, mille Jeesus Matteuse evangeeliumis korda saatis,
oli pidalitõbise tervendamine.
Miks?
Sest Matteuse evangeelium oli kirjutatud juutidele.
Seetõttu ei näe sa seal ka terminit "Jumalariik" vaid "taevariik".
Nimi "Jumal" oli nende jaoks nii püha,
et nad läksid peale selle kirjutamist end pesema.
Nii et Matteus kohandas oma keelt, et kõneleda juutidele.
Ja mis oli sealne esimene ime? Jeesus puudutas pidalitõbist!
Vanas Testamendis tähendas see enese rüvetamist,
samas kui Uues Testamendis
sai pidalitõbine Jeesuse puudutuse peale puhtaks.
Kõik muutus.
Miks? Sest see on võimalik ületada kõik kuri heaga.
See on kogu selle asja mõte,
kuid samas on tegu pikaajalise veendumusega.
Pikaajalise fookuse ja pühendumisega õigetele asjadele.
See pole vaid pikaajaline, vaid lausa eluaegne teema.
See tähendab loobuda täna oma leemest,
hoides silme ees pikemaajalist pärandit,
mille kaudu mõjutada ühiskonda.
Usun, et meid on asetatud sinna, kus me oleme,
et haarata kinni hetkest, milles me oleme.
Mulle meeldib see, mida Paulus mainis selle kohta,
kuidas Jumal lõi kõik eimillestki.
Ehk siis suurim loovuse tegu toimus keset kõige suuremat kaost.
Ja kuna sina ja mina oleme loodud Jumala näo järele,
siis meid on samuti asetatud olukordadesse,
kus me saame avaldada mõju keset kõige suuremat kaost.
Halloo? See on täna ja praegu!
Täna ja praegu!
See on meie hetk anda teada, et meil on midagi öelda.
See on see hetk täna.
Küsimus ei ole kellegi maha tegemises,
või ühele või teisele nende patu nina alla hõõrumises,
öeldes, et nad pole midagi väärt.
See pole üldse see!
Küsimus on selles, et on olemas absoluutsed moraalitõed
ja ühiskond peab pöörduma tagasi nende alustalade juurde.
Olles alles tulnud siia Betheli kogudusse,
ma käisin ja võtsin filosoofia tunde, arvates, et see on päris hea mõte.
Armas aeg, oli see alles kogemus!
Mulle meeldis too õpetaja - ta oli lihtsalt naljakas.
Mul pole aimugi, millesse ta uskus, sest ta ei öelnud seda meile
ja filosoofia õppejõud on ebatavalised kujud nagunii.
Kuid selle venna puhul tundus, et talle meeldis iga uus idee.
Talle meeldis rääkida ja näha, kuidas klass sai üles köetud.
Nii ma siis istusin seal tunnis - laua ümber, kus meid oli tosina jagu,
kuniks korraga üks vend kisendas: "Absoluutseid tõdesid pole olemas!"
Ja olles valmis veel lisama midagi, sõitis keegi talle teisest lauast sisse,
mispeale ta põrutas:
"See on ebaviisakas niimoodi sisse sõita!"
Nii et ma küsisin ta käest:
"Oled sa ikka absoluutselt kindel selles?"
Sa oled sama rumal kui su teod.
Vaatame veelkord salmi 21:
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
Vaatame veel ka salmi 14:
"Õnnistage oma tagakiusajaid, õnnistage ja ärge needke!"
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
Salm 14 veelkord:
"Õnnistage oma tagakiusajaid, õnnistage ja ärge needke!"
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
Kogu loo mõte on järgmine:
Päev, mil avaldame suurimat mõju maailmale enda ümber,
on päev, kus mõistame,
et õigsus on ka päriselt ja mitte vaid teoreetiliselt
oluliselt võimsam kui patusus.
Seda uskudes kardame me pigem seda,
et me pole piisavalt efektiivsed,
kui seda, et saame nakatatud ja rüvetatud.
Tõuske palun.
Selles seisus tuleb karta pigem seda, et me pole piisavalt efektiivsed,
kui et me saame nakatatud.
Mõistate te?
Küsi oma naabrilt - eriti kui ta näib pisut rahutu välja:
"Said sa sellele pihta või mitte?"
Said või?
Küsisin esimesel teenistusel,
kas selle teema jaoks on veel liiga varajane hommik
ja üks sell noogutas uimase peaga: "On tõesti liiga vara! Jäta mind rahule!
Ma ei tulnud siia teenistusele mõtlema, vaid..."
Ma ei tea, mida sa selle teemaga peale hakkad,
kuid minu jaoks on see tõeliselt julgustav,
sest ma elan selle nimel.
Ma elan selle nimel, et avaldada muutvat mõju.
Olen kogu selle kuu mõelnud vägagi palju sellele,
kui väga me vajame mõju oma tänapäeva laste ja noorte üle.
Seetõttu me vajame veelgi suuremat ja tugevamat strateegiat,
kuidas saada õigsus ja õiged asjad me ülikoolidesse ja õppeastutustesse;
kohtadesse, mis kujundavad inimeste meeli ja mõtteviise.
Põhikoolide ja keskkoolide õpetajad mõjutavad seda,
kuidas inimesed mõtlevad.
Absoluutsed tõed.
Me vajame neid rohkem.
Sest kui tark sa ikka tegelikult oled, kui usud loodusse ilma selle loojata?
See nõuab ikka palju usku, uskuda loodusse ilma selle loojata.
On üks raamat, mida ma ise pole veel lugenud,
kuid mida lihtsalt sirvisin seoses ka tänase teemaga.
Rick Joyner andis selle mulle.
Seal oli öeldud:
"Mul pole piisavalt usku, et olla ateist."
Võrratu pealkiri!
Mul pole piisavalt usku, et olla ateist.
Seega, mis on kogu asja tuum?
Asja tuum on olla üha veendunum selles,
mis on õige ja vale
ning omada teadlikku igatsust ja valmidust
näidata üles armulikkust.
Mõistate te?
Tavaliselt on nii, et meil on kas üks või teine.
Paljudel inimestel võib küll olla tugev õiglustunne,
kuid sellest lähtuvalt kuulutavad nad vaid hukkamõistu.
Või teised jälle, kes on nii armu kesksed,
ei oma mingeid moraalseid tõdesid, millel seista.
Nii ei kiusa neid ka keegi taga, kuna nad ei ohusta kedagi.
Siruta oma käed välja nagu mina.
Ütle koos minuga: "Ma tahan mõlemat!"
Aamen.
Tõlge: Anne-Ly Raukas