TULENOOLED
Tere! Kuidas iisraellased suhtuvad Jeesusesse ja kristlastesse?
Aga judaismi?
Mis juhtub, kui juudist saab kristlane?
Miks nad ei kasuta risti oma usu sümbolina?
Selles osas näed, mis juhtub, kui soome noored
tantsivad Iisraelis ülistust Iisraeli Jumalale.
Juudid on alati olnud edukad teaduse ja kunstide valdkondades.
Matte Yehudas, veidi Jeruusalemmast väljas,
on kultuurikeskus, mille bigbänd külastas Soomet talvel.
Tulenooled korraldasid neile mõnusa õhtu ja tutvusid bändi liikmetega.
Vastutasuks said nad Jeruusalemma King's Kidsidega tantsutundi.
Tund ei olnud mõelnud algajatele. Spagaadid olid paras väljakutse.
Rühmad esinesid üksteisele.
Kui kultuurikeskuse tantsurühm oli esinenud,
mõtlesime, et me ei julge oma kava esitada, kuna neil oli nii hea.
Nad olid päris professionaalsed tantsijad.
Seda oli hea vaadata. Koreograafiad olid imelised.
Põdesime oma esinemise pärast.
Kõik kartsid, mis nad küll mõtlevad.
Aga enne esinemist saime kõik indu juurde.
Kõik tahtsid endast parima anda.
Oled imeline ja hea, Su armastus tegi minust võitja
Võitsid ära me hirmu Ülistame Sind, sest vabastasid meid
Miski ei peata meid Vaenlane ei takista meid
Plaksuta käsi koos meiega
Me Jumal on võimas Jumal Ta valitseb Taevas
Tarkuse, väe ja armastusega Me Jumal on võimas Jumal
Ta valitseb Taevas
Tarkuse, väe ja armastusega Me Jumal on võimas Jumal
Ta valitseb, Ta valitseb
Iisraeli Jumala ülistus sellisel viisil oli juutide jaoks midagi uut.
Imestama pani eriti see, et ülistasid paganarahva noored.
Nad ütlesid, et millegi sellise õppimine on väljakutse.
Tulenooled esinesid kaks korda ka Jeruusalemma kesklinnas.
Esinemine siin nõuab tarkust. Avalik Jeesusest rääkimine on keelatud.
Jeruusalemmas elab palju religioosseid juute,
kes seisavad Jeesusele vastu nagu esiisad 2000 aastat tagasi.
Aga Jumalast võib rääkida. Seepärast valiti laule, mis ülistavad Jumalat.
Mis tunne oli tantsida tänaval?
Olid erinevad arvamused. Kas on hea minna või halb minna?
Minu enda sees oli Jumala rahu.
Tahtsin minna kaasa ja lõpuks tulid kõik tantsima.
Läksime Ben Yehuda tänavale, valisime välja koha ja tantsisime.
Tantsisime ja oli rõõm seal olla.
Inimesed peatusid vaatama meie esinemist.
Tundsin, et nad kuulasid ja olid huvitatud.
"Te saate väe Pühalt Vaimult, kes tuleb teie üle,
ja te peate olema minu tunnistajad Jeruusalemmas.." Ap 1:8
Jeruusalemm on su kodulinn. Mis tunne oli seal tantsida?
Tantsisin esimest korda oma kodulinnas.
Kartsin alguses tänavale minna.
Tundsin vastuseisu ja ei tahtnud üldse minna.
Kui läksime esimest korda, imestasin, et keegi ei visanudki kividega.
Kõik oli hoopis vastupidine.
Tundsin, et see pole võimalik.
Teadsin, et see rahvas pole Jeesust vastu võtnud.
Usk Jeesusesse ei ole veel teretulnud.
Imestasin, et nad võtsid meid kohe nii hästi vastu.
Tegime näidendi, kus tüdruku süda murtakse
ja ta saab Jumalalt uue südame.
Tundsin, et inimesed said selle läbi puudutatud.
Kindlasti on Iisraelis palju murtud südameid.
Oli imeline näha, kuidas Jumal tegutses tänaval.
Kõik ei arva, et tänaval esinemine on hea mõte.
On vaja vaimset tarkust.
Aga Jumal kaitses ja oli tõesti Tema tahe, et me läksime sinna.
"Trööstige, trööstige minu rahvast, ütleb teie Jumal.
Rääkige Jeruusalemma meele järgi ja kuulutage temale,
et ta vaev on lõppenud, et ta süü on lepitatud."
Jesaja 40:1-2
Paulus, kes oli ise juut, kirjutas roomlastele,
kuidas ta püüavad veenda juute uskuma Jeesusesse,
sütitades paganates usku Jumalasse.
Võtmesõna on kadedus.
"...ehk ma saan kuidagi teha kiivaks (armukadedaks) neid,
kelle veresugulane ma olen, ning mõned nende seast päästa." Rm 11:14
Kuidas see kadedus töötab Jeruusalemma tänavatel?
Kui esinesime Ben Yehudal, mul polnud erilisi ootuseid.
Aga kui noored tantsisid, üks 20-ndates juudi noormees
tuli draama ajal küsima, millest see räägib.
Hakkasin talle ettevaatlikult rääkima, kuna inimesed hoiatasid,
et juutidele ei tasu väga otse Jeesusest rääkida.
Aga päris kiiresti jõudsin tuumani, kuna ma ei saanud mitte rääkida.
Noormees oli väga huvitatud ja hakkas küsima igasugu asju.
Ta küsis, kuidas ma hakkasin uskuma neid asju ja Uut testamenti.
Noormees imestas, miks sellised noored tahavad tantsida,
edastades seda sõnumit.
Kas nii noored lapsed tõesti usuvad Jeesusesse?
Noormees küsis, kuidas ma hakkasin uskuma
ja miks ma usun nii, kuigi inimesed elavad head elu millessegi uskumata.
Jagasin oma tunnistust.
Nende väikeste küsimuste abil, mida noormees ise küsis,
sain rääkida talle kogu evangeeliumi,
sellest kuidas Jeesus puhastab halbadest tegudest.
Selleks ei ole vaja ise midagi teha.
Noormees tahtis teada, mis usk igapäevaelus tähendab.
Ta küsis otse, kas ma tunnen Jumala ligiolu.
Aga see ongi asja juures parim: tunda Tema ligiolu.
Ilma selleta ei ole midagi. Noormehel jäi suu lahti.
Ta küsis: "Kas sa tõesti tunned Jumala ligiolu?"
See oli imeline.
Tundsin, et Jumal juhatas kogu meie vestlust.
Mul tulid meelde kirjakohad otse inglise keeles!
Kuigi ma ei tea neid kirjakohti nii hästi inglise keeles.
Püha Vaim juhtis vestlust algusest peale.
Noormees sai puudutatud ja tal oli janu. Ta imes kõik endasse.
Vastuvõtt oli hea. Üks mees andis meile allahindlust oma poes.
Restorani omanik andis meile tasuta falafele süüa.
Sõime neid peale esinemist.
Tundsin, et vastuvõtt oli soe.
See oli ime, kuna arvasime, et inimesed vihastavad.
Tulenooled tantsisid Ben Yehuda tänaval ka teisel päeval.
Kaasas oli ka Iisraeli King's Kids rühm.
Juute on ajaloo vältel taga kiusatud nende rahvuse tõttu.
Viimasel ajal on tagakiusu algatajad moslemid.
Aga juutide kibedus ja viha on suunatud kristlastele.
Viha sai alguse keskaja ristiretkedest,
kui eurooplased ründasid Jeesuse nime all praeguse Iisraeli alasid,
röövides ja tappes elanikke.
Kõige hullem oli muidugi Teise maailmasõja aegne holokaust
kristlikus Kesk-Euroopas, kus 6 miljonit juuti tapeti
ja riigikirikud ei püüdnudki seda takistada.
Seda kibedust kohtasid Tulenooled teise esinemise ajal.
Kristlased, kristlased...
Minge ära!
Kus on juudid? Hei, juudid!
Teie religioon on halb.
Ütlete, et juudid on kuradi lapsed.
Tahate teada, kus? Luuka evangeeliumi 8. peatükis:
Juudid on kuradi lapsed.
Valetad. Kristlased valetavad. Võin teile näidata.
- Vabandage, kas võime rääkida... - Ei!
Ma ei taha seda siia. Olen juut ja karm kristlaste vastu,
kes tulevad ja tantsivad siin.
Tapsite 10 miljonit juuti - 10 miljonit holokausti ajal.
Esinesime ja siis see mees hakkas karjuma ja needma.
Muidugi ehmusime, see oli hirmus.
Tundsin, et ma tahan ära minna ja kõik pooleli jätta.
Samas tundsin, et Jumal tahab, et olen tugev.
Tundsin, et Jumal julgustas.
Sain julgust ja kindlust edasi minna.
Hirmus oli. Ei teadnud, kas peab lõpetama või jätkama.
Aga siis tuli sisemine rahu ja saime julgust jätkata.
Vaimus tundsin, nagu me vahel oleks kaitsekilp.
Ta ei saanud lähemale tulla.
Justkui Jumala käsi oleks meid kaitsnud.
Mees jätkas oma meeleavaldust sildiga,
kus oli kirjas: "Isegi kui moslemi- terroristide pommid plahvataksid
iga päev järgneva viiesaja aasta jooksul,
nad ei suudaks tekitada juutidele kristlastega võrdset hävingut.
Kõige kurvem on see, et see on tõsi.
Teisel korral oli lihtsam minna. Lootsime, et kõik läheb sama hästi.
Hirm oli ikka. Kartsin, et mõni sõber näeb meid tänaval
ja hakkab hüüdma: "See on mu sõber Sirja, mingi hull kristlane!"
Aga läksime lihtsalt tantsima.
Kuid kõik läks teistmoodi ja oli palju raskem.
Kõigepealt kui see mees hakkas karjuma, oli halb olla.
Tundsin, et ma ei ole enam teretulnud selle rahva juurde.
Varem, kui elasin seal, olin osa nende kultuurist, mul oli sõpru.
Aga nüüd mind visati välja.
Halb oli.
Aga oli lohutav, et midagi ei juhtunud ja saime kõik kinnitatud.
Peale seda olen suutnud oma juudi sõpradega olla julge kristlane.
Ma ei pea enam näitlema, et ma ei usu.
Ei pea neile meeldima. Nad on mind sellisena vastu võtnud.
Üllatusin, et nad ei olegi mind kiusama hakanud.
Soomlaste ja araablaste ühine ülistus Iisraeli Jumalale oli liig.
Neljanda loo alguses üks religioosne juut
hakkas CD-mängijat jalaga lööma mööda tänavat.
Kohalikud püüdsid ta kinni, tõid mängija tagasi ja vabandasid.
Mängija sai kannatada, aga töötab ikka.
Kuna igas suguvõsas on keegi surnud koonduslaagris,
on arusaadav, et sõna "kristlane" toob esimesena mõttesse mõrvari.
Tulenooled käisid ka holokausti muuseumis.
Muuseumi sees ei tohtinud filmida, aga väljas oli monument lastele.
Kõlasid nende miljoni lapse nimed, kes holokausti ajal hukkusid.
Rist on juutide jaoks sümbol, mille all neid massiliselt mõrvati.
Sümbol on niivõrd vihatud, et isegi matemaatika raamatutes
ei kasutatud enne plus-märki, vaid asendati T-tähega.
Seepärast ei leia Iisraeli kogudustest riste.
Usklikud saavad ikka oma rahva viha osaliseks,
kuna paljude jaoks on nad reeturid.
Kuna ristiusul on selline minevik, kas juudid julgevad tulla usule?
Selline on üks lugu.
Olen juudi naine, sündisin Jeruusalemmas.
Mu ema esindab 6. põlvkonda siin. Nad tulid 1800-ndatel Türgist.
Nad on pärit Hispaaniast.
Mu isa kolis siia 4-aastasena Jugoslaaviast.
Nad on mõlemad sefaradi juudid.
Kodus nad tähistavad kõiki tähtpäevi,
aga nad ei ole religioossed ja nad tegelikut ei usu Jumalasse.
Vahel käisin vanavanematega sünagoogis.
Olin kindel, et Jumal on olemas, kuid ei teadnud, kuidas Teda teenida.
Hakkasin otsima midagi, mis tooks rahu mu südamesse.
Alustasin näiteks joogaga.
Viimane, mida proovisin, oli mediteerimine.
Tegelesin sellega terve aasta.
Peale meditatsiooni tundsin enda sees rahu,
aga tund aega hiljem olin ärevil ja pinges, mitte õnnelik.
Aasta aega hiljem mu elus oli väga raske aeg.
Mõtlesin, et ehk pean juudina end puhastama, pidama sabatit
ja hakkama religioosseks.
Tegin seda, aga tundsin end ikka patusena.
Kui mul oli eriti halb olla, kutsusin oma sõbra Marta külla.
Ta tuli suure arbuusi ja laia naeratusega.
Ta rääkis Jeesusest, kuidas Ta muutis tema elu.
Ja kuidas Jeesus päästis ta lapse, kellel oli väiksest saati epilepsia.
Arstid arvasid, et ta elab ainult 5-aastaseks.
See avaldas mulle muljet.
Ta küsis, kas mind segab, kui ta räägib Jeesusest.
Vastasin, et ma ei tea miks, kuid mu sees on rahu.
Ta andis mulle Jakov Damkani raamatu Jeesusest.
Lugesin raamatu läbi.
Kahe päeva pärast sain aru ja olin kindel, et see on tõde.
Hakkasin oma kodus otsima rohkem informatsiooni Jeesusest.
9. juulil sulgesin ukse ja palvetasin Jumala poole koos Piibliga.
Mul oli tavaline Piibel, kus polnud Uut testamenti.
Ütlesin: Jumal, kui see on tõsi ja Su poeg on maailma Päästja,
Jeesus Messias, siis näita mulle Piiblist.
Avasin oma Piibli täpselt 5. Moosese raamatu 6. peatükist.
"Kuule, Iisrael! Issand, meie Jumal Issand, on ainus."
See salm on juutidele väga tähtis.
Sain aru, et Jumal tõesti on ja Ta räägib minule.
Teadsin, et mu elu muutub.
Ma ei tea, kas üldse rõõmustasin,
kuna teadsin, et pean loobuma paljust.
Ma polnud kindel, kas tahan nendest loobuda.
Aga olin kindel, et loobun, kuna pidin otsustama Jeesust järgida.
Tänu Jumalale, et tegin seda.
Sellest hetkest hakkas mu elu tõesti muutuma.
Tahan veel midagi rääkida.
Mul läks Uue testamendi avamiseks pea kaks nädalat
peale seda, kui võtsin Jeesuse vastu oma Päästjana.
Kartsin seda raamatut avada.
Juudid alati räägivad, et see raamat ei ole neile.
See raamat on antisemiitlik ja ainult kristlaste jaoks.
Kartsin juudina seda raamatut avada.
Lõpuks avasin sabatihommikul Matteuse evangeeliumi.
Lugesin, kuidas Jeesus rääkis mäel Iisraeli rahvale.
Ta ütles, et me peame andestama ja keerama teise põse.
Ja kui keegi sunnib sind käima ühe miili, mine temaga kaks!
Need asjad puudutasid mu südant ja hakkasin nutma.
Mõtlesin: Jumal, see raamat on imeline!
Kuidas nii mitu aastat inimesed pole lasknud mul seda lugeda?
Sellest hetkest alates janunen Jumala Sõna järele.
Lugesin palju Piiblit ja Uut testamenti.
Kristlase juudina hakkasin huvituma aina rohkem judaismist.
Mõistsin, et paljud iisraellased on väga vihased kristlastele,
kuna nad peavad kristlasi vastutavateks paljudes asjades.
Nagu näiteks heebrealaste väljaajamine Hispaaniast 1492. a.
Või holokaust, inkvisitsioon.
Seda meenutab neile kristlus ja see on tõsi.
Aga nad ei oska eristada kristlaseid, kes tegid kõiki neid asju,
tõelistest usklikest, kes aitasid juute holokausti ajal.
Nad isegi surid, nagu Corrie ten Boomi perekond.
Aga uskliku juudina saan aru ja suudan neile andestada.
Kuid see teekond on pikk.
Näiteks alles neli aastat tagasi jalgpalli MM-võistluseid vaadates,
olin saksa meeskonna peale pahane.
Aga sel aastal tunnen, et Jumal tegi midagi uut mu südames.
Suudan andestada sakslastele ja näha neid tavaliste inimestena.
Ainult Jumal suudab tuua rahu inimeste vahele.
Sakslaste ja juutide, araablaste ja juutide vahele.
Ainult Tema võib võtta ära hirmu ja viha meie vahelt,
tuues asemele rahu ja armastuse,
armastuse kõigi maailma inimeste vastu.
Tõlge: Sanna Pitko