Tulen kosketus sytyttää. Tämän kerran aiheena on Armolahjojen voima.
Kun me elämme tätä maanpäällistä elämää, -
niin tuo yliluonnollisuus tuntuu vähän mahdottomaltakin.
Ja niin se tuntui monesta silloin helluntainakin, -
kun he eivät ymmärtäneet, mitä nämä ihmiset puhuivat, -
nämä, jotka olivat saaneet Pyhän Hengen tulen.
Eli kielillä puhumisen armolahjan, että kuulijat ymmärsivät -
puheen omalla kielellään, vaikka puhujat eivät olleet oppineet -
niitä kieliä opiskelemalla, vaan Pyhä Henki sai aikaan tuon valmiuden.
Ja juuri täällä Apostolien tekojen kohdassa sanotaankin: -
"Toiset pilkkasivat heitä ja sanoivat: 'He ovat täynnä makeata viiniä'."
Se oli vaikea asia sikäli, että tänäkään aikana moni ei ymmärrä, -
että Jumalan Pyhä Henki voi muuttaa seurakunnankin tilannetta paljon.
Sieltä varhaisilta pappivuosiltani muistan, -
kuinka jotenkin tämän valtakirkkomme eli luterilaisen kirkon monet ystävät, -
joita siunaan ja joista ajattelen pelkkää hyvää, -
suhtautuivat usein kielillä puhumiseen niin, että se on vain helluntailaisille.
Eli se ei kuulu luterilaisen kirkon puolelle.
Mutta muistan samalla, kuinka Hengen uudistus kirkossa -liike -
vuodesta 1978 ja niiltä ajoilta lähtien -
oli tuomassa sen mahdollisuuden ja avoimuuden ja sen ajatuksen, -
että tämä Pyhän Hengen ja armolahjojen voima ei ole suinkaan -
evankeliumin edelle menevä asia, vaan se tulee siihen rinnalle ja avuksi.
Ja tuosta muistan, kuinka Halikossa aikanaan silloinen kirkkoherra halusi, -
että kirkon papeiksi ja diakoniatyöhön opiskelevat voisivat tulla -
Pyhän Hengen viikonvaihteisiin uutta löytämään ja kokemaan.
Sain olla silloin Muurlan kirkkoherrana siinä mukana rinnalla kulkien -
ja löytäen jotain sellaista yliluonnollista, -
yhdessä kokien, kuinka niissä on voima.
Tulin sinne kerran ylistyksen aikana, kesken heidän opetuksensa.
Ja tapahtui niin, että siinä eteisessä koin kivun vasemmassa ranteessani.
Ja samalla tuli tiedon sanana, että jollakulla on sellainen kipeä kuhmu.
Ja sanoin sen siinä, kun ylistys oli loppunut tai tauolla.
Kysyin, oliko jollakulla vasemmassa ranteessa jokin kipukohta.
Eräs diakoniaopiskelija Helsingistä sanoi, että ranne oli niin kipeä.
Vähän rukoiltiin, ja se kumpare väistyi ja kipu loppui.
Ja oli merkillistä, että sinne oli tullut teologian opiskelijoita, -
nuoria miehiä, jotka vähän ajattelivat, että käydään nyt katsomassa -
ja vähän arvioimassa näitä juttuja, nehän ovat vähän humpuukia.
Näin sain kuulla, että heillä oli väärä asenne tulla opiskelemaan, -
mutta tuon tilanteen jälkeen kaikki muuttui.
He tajusivat ja koko ryhmämme tajusi, että ei hyvänen aika, -
jos kerran tuollainen kipeä kuhmu lähtee ja kipu väistyy, -
niin täytyy siinä olla Jumalan voima siinä tiedon sanan armolahjassa.
Eli siinä ei tarvittukaan paljon rukousta.
En ihan varmasti muista, laitettiinko käsi kuitenkin siihen päälle, -
mutta muutaman minuutin päästä sekä kipu että kuhmu olivat poissa.
Ja tällaista ihmeellistä kun saa kokea ja nähdä, -
niin väistyy tuollainen epäilys ja rankka moite, -
että nyt mennään menestysteologiaan ja kielillä puhumiset ja vastaavat, -
tiedon ja viisauden sanat, ovat vähän niin kuin sellaista yliampumista.
No, varmasti sellaisia ohituksiakin on historian aikana tapahtunut, -
että on ikään kuin armolahja, mutta mitään ei tapahdukaan, -
kun se on aina Jumalan ihme.
Ihminen ei saa sitä aikaan vaikkapa ihmisen kautta.
Ja oli erikoista, kun olin aikanaan asumassa Naantalissa, -
ja siellä oli rukouspiiri, jossa hyvin monet armolahjat toimivat, -
silloin kun Jumala näki niiden hyväksi toimia.
Yhdellä oli parantamisen armolahja, jollakin vahva uskon lahja, -
jollakin kielten selittämisen lahja, -
ja kaikille Herra oli antanut kielillä puhumisen lahjan.
No mitä Jumala siinä sitten opetti -
yliluonnollisten asioiden kanssa toimimisesta?
Nimittäin täällä Ilmestyskirjassa Jeesus sanoo: -
"Kaikkia niitä, joita minä pidän rakkaina, minä nuhtelen ja kuritan; -
ahkeroitse siis ja tee parannus.
Katso, minä seison ovella ja kolkutan; jos joku kuulee minun ääneni -
ja avaa oven, niin minä käyn hänen tykönsä sisälle -
aterioitsen hänen kanssaan, ja hän minun kanssani.
Joka voittaa, sen minä annan istua kanssani valtaistuimellani, -
niinkuin minäkin olen voittanut -
ja istunut Isäni kanssa hänen valtaistuimellensa.
Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo."
Erikoinen avaus tuo istua Jeesuksen kanssa Hänen valtaistuimellaan -
niin kuin Hän on saanut istua Isän valtaistuimella.
Jumala avasi käsityksen siihen. Kun Jeesus sanoi, -
että ellei Isä Hänelle näytä, niin Hän ei voi mitään ihmettä tehdä.
Eli se Hänen ihmeidensä sisältö oli sitä, -
että Hän ei voinut mitään tehdä, ainoastaan Isä Hänen kauttaan.
Eli Hän istui silloin Isän valtaistuimella -
ja sai välittää niitä Isän tekoja, koska Hän itse ei voi mitään tehdä, -
ainoastaan välittää niitä Isän tekoja.
Ja silloin kun tuo yliluonnollinen armolahja tapahtuu, voidaan ajatella, -
että "joka voittaa, sen minä annan istua kanssani valtaistuimellani".
Eli silloin on niin kuin Jeesus tekisi sen ihmeen, -
kun saa istua Hänen valtaistuimellaan Pyhässä Hengessä, -
siinä Pyhän Hengen hetkessä, jolloin armolahja tuottaa ihmeen.
Siis ei se armolahjan käyttäjä sitä ihmettä tee.
Se on täysi mahdottomuus, koska se tapahtuu usein niin yhtäkkiä.
Ihminen ei saa sitä aikaan, -
vaan saa ikään kuin istua Jeesuksen valtaistuimella, ja Hän sen tekee.
Silloin kunnian saa Jeesus Kristus, eikä se, joka armolahjaa käyttää.
Eli ei jokaisessa tilaisuudessa tiedon sanoja tai parantamisen armolahjaa -
nykyiselläänkään juurikaan tapahdu, mutta silloin kun tapahtuu, -
niin ei hyvänen aika saisi nostaa sitä, joka armolahjaa on saanut käyttää, -
mihinkään korkeuksiin tai eri asemaan, -
vaan armolahjat on tarkoitettu koko Kristuksen ruumiille -
eli jokaiselle ihmiselle, ja ehkä jokaiselle vähän eri armolahjat.
Armolahja voi tehdä joskus vähän harmiakin.
Muistan kerran erään viisauden sanan lahjan omistajan.
Eli Jumala käytti hänen kauttaan armolahjaa, jonka oli hänelle antanut.
Sain matkustaa monta sataa kilometriä tämän ihmisen kanssa, -
joka sanoi minulle ensimmäisenä, kun oli päästy tähän matkaan: -
"Oiva, sinun pitäisi laittaa päivän aikajärjestykset järjestykseen."
Ihmettelin sitä, sillä se oli juuri ollut yksi minun vaikeuksistani, -
saada asiat luistamaan niin, että Jumalan rauha säilyisi sydämessä -
ja asiat etenisivät hyvässä johdatuksessa päivittäin.
Se oli yksi sellainen kipuasia omassa elämässäni, -
ja hän sanoa lataa sen siitä, että pitäisi saada aikajärjestys kuntoon.
No, oli muitakin sellaisia asioita, jotka tuntuivat vähän kivistävän, -
että miksi sinä nyt tällaisia puhut minulle, -
kun noita kipeitä asioita tuli sieltä vain kolme tai neljä.
Keskusteltiin paljon muutakin siinä automatkalla, -
mutta sitten alkoi tuntua, että jos nyt vielä muutama tulee, -
niin juna-asemalle vien hänet ja sanon, -
että jatkapa matkaa ihan vain itse omassa yksinäisyydessäsi.
Eli joskus se, kun Jumala alkaa työstää ihmisen vaikeita asioita, -
voi tapahtua viisauden sanan armolahjan kautta. Ainakin huomasin, -
että Jumala haluaisi pönkittää toisenlaista sisältöä elämääni.
No, se tuli viisauden sanan kautta, joka pikkuisen kirvisteli siinä, -
ja oli jo ajatus, että jatkapa vain, niin rautatielle pääset tästä autosta.
Eli ne eivät aina tunnu mukavilta. Muistan erään kerran, -
kun ulkomaalainen mies oli käymässä Suomessa kymmeniä vuosia sitten -
ja paljasti monen sadan ihmisen läsnä ollessa yhdelle naiselle, -
kuinka hänellä oli tällainen elämäntaipumus, -
että tämä nainen rakasti naista sillä tavoin, lesbon tavoin.
Kaikki kauhistuivat, että eihän tällaista saisi -
missään vaiheessa puhua ääneen, paljastaa toisille.
No varmasti tuo eräänlaisen toisen elämänmuodon paljastaminen -
oli kipeä asia silloin, -
ja viisauden sana on ehkä lähellä profetian sanaa, -
koska profetiakin joskus nuhtelee. Muistan erään kerran, -
kun Keski-Suomessa oli naisprofeetta, joka paljon profetoi.
Hänen kotonaan oli usein 20―30 ihmistä kerran viikossa.
Monia tuli uskoon tai sai armolahjoja siellä.
Kerran hän oli Kyyjärven pappilassa.
Ihmisiä oli parikymmentä koolla, se oli vähän sellainen juhlatilaisuus.
Ja sitten hän nousi kahvipöydästä, puhui vähän kielillä ja sanoi: -
"Kyllä ne hellan renkaat ovat niin nokiset.
Pitäisi tulella polttaa." Se oli vähän merkillistä, -
sillä oma elämäni oli silloin vähän epäjärjestyksessä Jumalan kanssa, -
ja rupesin itkemään ääneen. Tilaisuuden sisältö muuttui täysin, -
koska tuo profetia paljasti sen, että tuo oli väärä suhde.
Oli syntiajatuksia ja syntitekojakin jossain muodossa.
Sen tuo profeetta paljasti niin terävästi, -
että pitäisi Jumalan totuuden tulen polttaa valhe pois.
Ja se sai aikaan sen, että olin valmis tekemään parannusta niistä asioista.
Se kyllä tuotti jollain tavalla häpeää ja ihmetystä perheelle ja kaikille, -
mutta profeetta oli rohkea ja puhui sen, minkä Jumalan Henki antoi.
Eli hän sai istua Jeesuksen valtaistuimella, -
ja hänelle Herran Henki antoi sen, mikä oli parhaaksi -
ei ainoastaan minulle silloin, vaan myöskin niille kuulijoille.
Jumalan Henki paljastaa väärät asiat, ja tulee korjaus oikeaan suuntaan.
Tuon armolahjan voima voi toteutua siinäkin muodossa, -
ettei ihminen tiedä lainkaan asioita, jotka Jumala haluaa korjata.
Kerran eräässä luterilaisen kirkon jumalanpalveluksessa virren aikana -
koin, että nyt on syytä kirjoittaa ylös neljä tiedon sanaa.
Ja ensimmäinen oli sellainen, että jollakulla oli nenässä -
ja oikealla poskella ihottumaa ja jotain muutakin vaivaa.
Ja oli merkillistä, sillä kyseessä oli pariskunta.
Vaimolla oli nämä vaikeudet olleet olemassa vuosikausia, -
ja mies jostain syystä käänsi katseensa ja katsoi hänen kasvojaan -
ja sanoi, että kuule, ei näy enää mitään.
Eli ihottuman ja mitä siinä muuta oli, kaiken oli Jumala parantanut -
vain tuon tiedon sanan kautta, jonka Jumala virren aikana ilmoitti.
Kun tällaisten asioiden kanssa on ollut tekemisissä vuosikausia, -
on ajatellut monta kertaa Paavalin kehotuksia siitä, -
että pyrkikää saamaan runsaasti armolahjoja.
Eli se Jumalan Hengen voima, joka on yli ymmärryksen, -
voisi tuottaa voittoja, uusia uskovaisia, -
kun he näkevät, että Jumalan Henki tuottaa ihmeitä, -
siis täysiä paranemisia. Ja kun itse on saanut kokea monia paranemisia, -
niin ensimmäinen oli sellainen, että pidin sitä ihmistä ihan tyhmänä.
Istuin ensimmäisessä papinpaikassani Vartiokylässä, Puotilan kappelissa.
Siellä oli Sanan ja rukouksen iltoja kolme peräkkäin.
Minulla oli toisesta, vanhasta ammatistani sellainen stressimaha, -
eli mahakatarri sai minut nousemaan aamulla aikaisin ylös.
Ja sitten katselin vähän, että keitäs kirkossa nyt on, -
että kehtaako pappi mennä sairasten puolelle etupenkkiin, -
kun kutsu oli niin, että vasemmalle puolelle sairaat -
ja oikealle ne, jotka pyytävät Jeesusta oman elämänsä Herraksi.
No, vuonna 1975 se ei ollut vielä yleistä Suomen luterilaisessa kirkossa.
Rohkenin sitten mennä istumaan, sanoi seurakunta mitä hyvänsä, -
ja kun siellä istuin, niin hän sanoi vain ohi mennessään, -
että Jeesus on sinut jo parantanut. Minä melkein suutuin.
Oli siinä vierailija, kun ei edes rukoillut, vaikka rukousta varten tulin.
Eli olin täysin tietämätön siitä, että Jumala voi parantaa yliluonnollisesti.
Minun piti aina herätä aamuisin aikaisin, kun mahaa kivisti, -
juoda ja syödä jotain ja vähän liikkua. Sitten siinä kävi niin, -
että ensimmäisenä aamuna ihmettelin, kun olinkin nukkunut niin pitkään.
En ruvennut laskemaan sitä, ettei tarvinnut syödä, juoda eikä liikkua, -
niin kuin olin tehnyt joka aamu.
Kuule ystävä, vasta kolmantena aamuna uskoin, että olin parantunut, -
ja sen jälkeen maha ei ole ollut sillä tavalla kipeä lainkaan.
Vaikka monia stressejä on ollut pitkin vuosikymmeniä, vatsa on ollut terve.
Ja kun mietin sitä, niin oma asenteeni mielessäni oli, -
että hän toimi tökerösti ja ihan väärin. Olin vain asiantuntematon.
Ja monta kertaa mietin sitä, -
että ne kaikkein suurimmat ihmeet, joita on tapahtunut, tapahtuvat niin, -
että joku vain panee kätensä sairasten päälle, ja he tulevat terveiksi.
Muistan aivan ensimmäisen rukoukseni sairaan puolesta.
Kyyjärven seurakunnassa mies pyysi rukousta vaimonsa puolesta, -
kun hänellä on jalka kipeä.
Ei sanonut, millä tavalla jalka oli kipeä, mutta olin altis rukoilemaan, -
koska ajattelin, että papin tehtäviin kuuluu rukoilla, kun joku pyytää.
Ja se oli hyvin lyhyt rukous. Pyysin, voinko laittaa käden pään päälle.
En siis laittanut kättä lonkan tai jalan päälle. Taitamattomuuttahan siinä oli.
Rukoilin lyhyen rukouksen.
Seuraavalla viikolla he olivat kirkossa, -
ja mies sanoi hyvin rempseästi: -
"Ja minulla on sama Jumala kuin vaimollani! Hänen jalkansa parani."
Nyt piti rukoilla hänen selkänsä puolesta.
Ja ystävä kallis, tämä kaikki tapahtui niin, etten tiennyt, -
että tämä nainen oli ollut kahdesti lonkkaleikkausjonossa sairaalaan -
eikä ollut uskaltanut mennä, koska toipumisaika oli pitkä -
eikä leikkauksen onnistuminen ollut varmaa. Aika oli vielä niin kypsymätön.
Lääketieteellinen taidollisuus tekonivelten ja muiden suhteen -
on sen jälkeen kehittynyt paljon.
En suinkaan voinut kuvitella, että tuossa rukouksessa ihminen paranee.
Nämä ovat olleet sellaisia vaiheita, jolloin armolahjojen todellisuus -
on tullut niin voimakkaasti sisimpääni ja virvoittanut, -
että tuo tulen kosketus on kyllä sytyttänyt.
Ja vielä mennäkseni siihen, miksi näin on käynyt.
Olin kerran hyvin väsyneenä Meksikossa.
Meksikoon oli matka useita kertoja. Ystävä pyysi sinne, -
ja siellä oli usein 14:stä eri maasta kotoisin oleva tiimi -
tekemässä Jumalan valtakunnan työtä meksikolaisten hyväksi.
Kävi niin, että olin siinä illalla väsyneenä ja ihmettelin, -
miksi katselin näkynä hiekkarinnettä, -
jossa oli joenuoma, jossa oli vain hiekkaa ja kiviä, ei mitään virtaa.
Sanoin kyllä, että sisimpäni oli yhtä tyhjä, ei virtaa yhtään mikään.
Mutta sitten alkoi näkyä kuin kämmenen kokoisia tulinuolia, -
ja ne virtasivat tavallaan sellaisina kokonaisina tulinuolina joen pohjalla.
Sitten niitä tuli enemmän, ja lopulta se koko virta oli täynnä.
Ja ihmettelin sitä näkyä, -
ja ihmettelin vielä enemmän, kun se virta tuli minuun, -
ja kysyin Jumalalta, miksi tuo virta tulee minuun.
Vastaus oli vähän ihmeellinen: "Sinä annat niitä toisille."
Ja oli merkillistä kokea myöhemmin, kun rukoilin ihmisen puolesta, -
niin hän sai kielet, toinen sai ilmestyksen, -
kolmas sai tiedon sanan lahjan jne., mutta vain silloin, kun Jumala ne antoi.
Eli se ei ollut Oiva, joka antoi, vaan Jumala näki tuon ihmisen valmiiksi -
käyttämään noita lahjoja, eli Jumala hänen kauttaan.
Tuo koko ilmestys vielä jatkui siinä, -
ja ihmettelin, miten tämä nyt voi olla.
Jälkeenpäin tajusin, että se on osittain opettamisen kautta.
Jos se opetus tapahtuu vuorovaikutusmenetelmällä, -
Jumala voi päästä siihen mukaan, eikä Oivan tarvitse yrittää.
Se sanoma nimittäin jatkui: "Mutta kun tulee tulikaste, niin kaikki muuttuu."
Michael Howard piti viime vuonna viikon mittaisen kokoussarjan, -
jossa aina aamuisin rukoiltiin yhdessä, -
40 ihmistä rukoili tunnin ajan.
Ja kerran hän sanoi, että rukoillaan koko tunti kielillä.
Minä en voinutkaan rukoilla kielillä lainkaan, vaan katselin näkyä, -
jossa ensin lattia avattiin, ja jokaisesta kielillä rukoilijasta -
virtasi jotain turhaa pois sinne aukkoon, lattian alapuolelle.
Sitten lattia suljettiin, ja sen jälkeen näin Hengessä, -
että nämä rukoilijat alkoivat puhua ääneen: -
"Lisää työmiehiä eloon, eloa on paljon."
Ja sen jälkeen he jokainen lähtivät liikkeelle, -
vuoria ylös ja vuoria alas, ikään kuin lähetystyöhön.
Ja kaikilla Pyhä Henki vaikutti juuri ne oikeat armolahjat, -
miten Jumala tahtoi itse kutakin käyttää.
Koin, että se oli lopunajan herätys, jossa eri kansojen keskellä -
ihan Jumalan tahtomalla tavalla kaikki löytävät ne tehtävät, -
joita Jumala tekee heidän kauttaan. Eli tuollainen lopunajan kuva, -
tunnin pituinen kielten selitys ilmestyksenä. Rukoillaan.
Kiitos, Jumala, että Sinä lahjoitat Pyhän Hengen voimassa -
erilaisia armolahjoja kaikkiin seurakuntiin lopunaikana.
Avaa tämä mahdollisuus.
Tätä pyydämme Jeesuksen nimessä. Aamen.
Tekstitys: Anni Lähteenmäki