Tulen kosketus sytyttää.
Ylistäminen on hyvin erikoista. Erikoista sikäli, -
että vanhaltaan, vuonna 1974, -
kun valmistuin luterilaiseksi papiksi, laulettiin kyllä aina virsiä.
Sinänsä virressä on paljon kiitosta ja ylistystä, -
mutta vähän eri tavoin kuin silloin, -
kun Hengen uudistus kirkossa alkoi toimia Suomessa.
Se oli vuonna 1978, niihin aikoihin suunnilleen.
Ja oli merkillistä, että silloin tuo ylistys sai aikaan -
jotakin sellaista ruumiillista toimintoa, -
jota ennen ei oikeastaan paljon luterilaisella puolella ollut, -
vaikka uskon, että Suomessa olevissa vapaissa kirkkokunnissa -
ja ulkomailta käsin nämä vaikutteet olivat varmasti toimineet jo kauan.
Muistan hyvin, että kun oli ne ylistyslaulut ja ylistyssoitot, -
niin vähitellen alkoivat kädet nousta. Pikkuisen, pikkuisen, pikkuisen.
Ja sitten, kun joku nosti ne oikein ylös, niin sitten ihmeteltiin, -
että mihin tuo pyrkii, kuinka se noin, erilailla kuin toiset.
Sellaista Hengen vapautta alkoi kuitenkin tulla, -
että rupesi jopa tulemaan askeleita, niin kuin karkeloimisaskeleita.
Ja se Hengen yhteys eri seurakuntien ja kirkkokuntien välillä -
varmaan vapautui hyvin paljon myöskin ylistyksen aikana.
No, se, mitä Jumala vaikuttaa ylistäessä ihmisille, -
on jotain sellaista, josta puhutaan Ilmestyskirjassa.
Siellä on jotakin sellaista, mihin voisi kiinnittää enemmän huomiota.
Voin nimittäin kertoa, mitä ylistyksessä tapahtui itselleni, -
kun luin tiettyä raamatunkohtaa. Se oli vain yksi jae, -
mutta se tavallaan syöpyi ajatusmaailmaan, -
että kertasin siitä vain pieniä osia.
Ja se on tämä: Johanneksen ilmestys, viides luku ja kolmastoista jae.
Siinä on kyllä vähän enemmänkin tekstiä, tulen lukemaan sitä, -
mutta tämä 13. jae alkoi elää.
"Ja kaikkien luotujen, jotka ovat taivaassa ja maan päällä ja maan alla -
ja meren päällä, ja kaikkien niissä olevain minä kuulin sanovan: -
'Hänelle, joka valtaistuimella istuu, ja Karitsalle -
ylistys ja kunnia ja kirkkaus ja valta -
aina ja iankaikkisesti!'"
Vielä siihen voisi lisätä: "Ja ne neljä olentoa sanoivat: 'Amen', -
ja vanhimmat lankesivat kasvoilleen ja kumartaen rukoilivat."
Se oli melkoinen ilmestystietous Johannekselle siellä Patmos-saarella.
Ajattele, kuinka laaja tämä asia oli.
"...kaikkien luotujen, jotka ovat taivaassa..."
Kuinka hän kuuli taivaan asioita? Ja: "kaikkien luotujen [...] maan päällä."
Kuinka hän ylettyi kuulemaan koko maanpäälliset?
"...ja maan alla". Onko sekin mahdollista? No, se oli.
"...ja meren päällä, ja kaikkien niissä olevain minä kuulin sanovan..."
Näitä kertailin ja ihmettelin, että voi hyvänen aika, -
Pyhä Henki Johanneksessa sai aikaan -
jotain täydellisen yliluonnollista, että hän kuuli.
Ei ollut enää ihmisten joukossa luotuja, jotka eivät olisi tulleet kuulluiksi.
Taivaissa, maan päällä, maan alla, meren päällä. Kaikki.
Ja he sanoivat: "Hänelle, joka valtaistuimella istuu, ja Karitsalle..."
Siis Isälle ja Jeesukselle Kristukselle.
Kolminaisuus on edelleen läsnä. Pyhä Henki vaikuttamassa hänessä.
Ja nämä sanat, mitä siinä tuli: ylistys ja kunnia.
Kun me ylistämme, niin totta kai tulee vahvasti kunnian sanoja Jumalalle.
Usein ylistäessä kokee kunnioituksen. Kunnioitan ylistäen Jumalaa.
No entäs sitten, kun siinä on: "...ja kirkkaus..."?
Voi hyvänen aika, muistan, -
kun ensimmäisen kerran meidän huoneemme muuttui suureksi.
Eräs ystävä rukouspiirissä alkoi laulaa kielillä, ja tuli valtava kirkkaus.
Tuntui, että katto nousi ja seinät levisivät, ja se huone oli valtava.
Eli kirkkaus tavallaan teki -
Jumalan läsnäolon ulottuvuuden aivan erilaiseksi.
No, jos on ylistys, Jumalan kunnia ja Jumalan läsnäolon kirkkautta, -
ja tuo "...ja valta...", niin tuntuu, että ihmisen pienet ja isot asiat -
ovat minimaalisen pieniä Jumalan kaikkivaltiuden edessä.
Tämä koko jae tuntui elävän aina vain enemmän ja enemmän, -
mutta kun siinä on sitten vielä "...aina ja iankaikkisesti...", -
niin alkoi tuntua, että ei hyvänen aika, -
milloinka minä nyt sitten edes ylistän, kun tässä sanotaan, että aina.
Tuntui, että aika keskeneräisiä ne minun ylistykset ovat, -
mutta Johannes koki kuulevansa, että aina ne ylistää.
Se Jumalan kuvaksi luodun läsnäolo, että minä olen Jumalan kuvaksi luotu, -
niin siinä on ylistämisen aihetta, Jumalan kunniaa vaikka kuinka paljon.
Ja siinä on Jumalan kirkkautta, kun se alkaa ilmestyä uskovalle.
Ja se, että Jumalalla on valta niihin asioihin, mitä ihmisellä on.
Näitä kun kertailin, niin kävi niin ihmeellisesti, -
että siihen minun viereen istui joku. Tämä on sellaista ilmestysasiaa.
Ihmettelin, että no, aika mukava, kun tässä on muitakin ylistämässä.
Mutta se tuottikin erilaisen ajatusmaailman, -
kun tämä toinen menikin kasvoilleen siihen lattialle.
Minä ajattelin, että olenpa minä nyt aika mukavasti tässä istumassa vain, -
ja tuo kunnioittaa Jumalaa tuossa maassa ollen.
En voinut enää istua, vaan menin tämän hahmon viereen -
ylistämään Herraa ja kokemaan, mitä tässä seuraavassa jakeessa on: -
"Ja ne neljä olentoa sanoivat: 'Amen', -
ja vanhimmat lankesivat kasvoilleen ja kumartaen rukoilivat."
Et voi ymmärtää, kuinka se ylistys tuli toiselle tasolle.
Se esimerkki, että sinun kunnioituksesi Jumalaa kohtaan voi olla sitä, -
että istut mukavasti tai puolihuolimattomasti vain ylistelet.
Ei, se ylistyksen todellisuus, Jumalan kunnia, -
Jumalan kaikkivaltius, Jumalan läsnäolon kirkkaus, -
sitä kaikkea sain siinä kokea.
Jumala halusi siis opettaa pientä ihmistä, -
että onko tämä jopa sitä lopunajan ylistyksen muotoa.
Emme voikaan enää tajuta sitä, -
kuinka tärkeää se Jumalan kunnian vastaanottaminen, -
sen edes pieni ymmärtäminen ajatusmaailmassa -
ja uskossa vastaanottaminen on.
Se on hyvin erikoista, kun eräässä tilaisuudessa Turussa -
oli sellainen Jumalan läsnäolon ylistys.
Ei mikään iso ryhmä seurakunnassa, mutta kun Herran ylistys alkoi, -
niin voitko kuvitella, Jumala antoi näkynä sen, -
että siinä yläpuolella olivatkin enkelit ylistämässä.
Tuntui vallan erikoiselta, -
kun sanotaan vähän ennen tätä raamatunkohtaa, jota äsken luin, -
kun siellä veisasivat uutta virttä sanoen Jeesukselle ja ylistäen: -
"'Sinä olet arvollinen ottamaan kirjan ja avaamaan sen sinetit, -
sillä sinä olet tullut teurastetuksi ja olet verelläsi ostanut Jumalalle -
ihmiset kaikista sukukunnista ja kielistä ja kansoista -
ja kansanheimoista ja tehnyt heidät meidän Jumalallemme -
kuningaskunnaksi ja papeiksi, ja he tulevat hallitsemaan maan päällä'.
Ja minä näin, ja minä kuulin monien enkelien äänen -
valtaistuimen ja olentojen ja vanhinten ympäriltä, -
ja heidän lukunsa oli kymmenentuhatta kertaa kymmenentuhatta -
ja tuhat kertaa tuhat, ja he sanoivat suurella äänellä: -
'Karitsa, joka on teurastettu, on arvollinen saamaan -
voiman ja rikkauden ja viisauden ja väkevyyden -
ja kunnian ja kirkkauden ja ylistyksen'."
Erikoista. Nuo viimeiset neljä ovat eri järjestyksessä.
Väkevyyden, kunnian, kirkkauden, ylistyksen.
Eli tuo, että enkelit ylistävät taivaissa -
ja me ylistämme maan päällä.
Niin siihen tilanteeseen tuli lävitse sellainen kokemus, -
että siinä oli sellainen aukko taivaan ja maan välillä, -
ja siitä näkyi enkeleitä ylistämässä, kun me olimme ylistämässä alhaalla.
Tilanne tuli vielä erikoisemmaksi, sillä kun näin tuon aukon, kuulin sanat: -
"Tapahtukoon Sinun tahtosi myös maan päällä niin kuin taivaassa."
Eli se Isä meidän -rukouksen ihmeellinen toive, -
että maan päällä tapahtuisi se, mitä taivaassa.
Tapahtukoon Sinun tahtosi myös maan päällä niin kuin taivaassa.
Ja nuo enkelit alkoivat laajentaa sitä aukkoa -
ikään kuin Jumala olisi käskenyt, näin minä siinä näyssä ymmärsin, -
se olikin Jumalan tahto, että taivaan tahto toteutuu maan päällä enemmän.
Enkelit tulevat auttamaan.
Mutta samalla heillä oli puolimetrisiä tai vähän pidempiäkin miekkoja, -
ja he olivat lahjoittamassa niitä alaspäin siinä näyssä.
Ymmärsin, että näky tarkoitti: "Ylistäkää Jumalan sanan pohjalta, -
rukoilkaa Jumalan sanan pohjalta, -
ja toimikaa ja eläkää Jumalan sanan pohjalta."
No mitä se merkitsisi? Sitä, että olemme maan päältäkin avaamassa: -
"Tapahtukoon Sinun tahtosi myös maan päällä niin kuin taivaissa" -
juuri sillä, että ylistämme Jumalan sanan pohjalta.
Tai elämme tai rukoilemme Jumalan sanan pohjalta.
Varmemmin varmasti myös Jumala vahvistaa meidän uskoamme silloin, -
ja taivaalliset tulevat lähemmäksi.
Ja on aika erikoista, ystävä, että tuossa tilaisuudessa -
tilanne jatkui vielä vähän kummallisemmalla tavalla.
Nimittäin siihen seurakunnan seinälle annettiin Euroopan kartta.
Eli Jumala voi vahvistaa ylistystä vielä erilaisilla näkykuvioilla, -
näyttää enkeleitä ja heidän lähettämäänsä -
Jumalan sanan velvoitetta elää Sanan pohjalta, -
rukoilla Sanan pohjalta ja toimia Sanan pohjalta.
Eli tuo todellisuus, johon Isä tahtoi Jeesuksen lähettää, oli se, -
että kaikille tulisi mahdolliseksi ottaa Isän ja taivaan tahto vastaan -
uskossa, ymmärtää sitä ja toteuttaa sitä elämässä.
Kun Euroopan kartta tuli, niin katsoin ja ihmettelin sitä -
varmaan lähes minuutin. Siinä oli näkyvissä vain rajat.
Kyselin niin kuin aina ilmestyksen saadessaan tulisi kysyä: "Mitä varten?"
Siinä ilmestyksen aikana tuli tuo todellisuus, -
että koska Eurooppaan tulee valtava herätys, -
niin meidän suomalaisten uskovien tulisi nyt jo rukoilla, -
minkä maan puolesta alkaisimme rukoilla, -
että sinnekin tulisi herätys niin kuin Suomeen, sillä maita on paljon.
Aika erikoinen rohkaisu.
Sen jälkeen olen monesti vienyt Euroopan karttoja rukouspiiriin, -
koska se kehotus oli niin selkeä. Lopunaikana kaikki tapahtuu nopeasti.
Ja uskon, että tuo todellisuus ja se oikaisu, joka siinä avautui, -
että Taivaan Isän tahto tapahtuisi maan päällä niin kuin taivaassa, -
niin meillä on tuo matka vielä vähän kesken.
Ja Matteuksen evankeliumissa Jeesus sanoo jotain sellaista, -
mikä tuntuu vähän liittyvän tähän.
Matteus 11:25 ja siitä eteenpäin.
"Siihen aikaan Jeesus johtui puhumaan sanoen: -
'Minä ylistän sinua, Isä, taivaan ja maan Herra, -
että olet salannut nämä viisailta ja ymmärtäväisiltä -
ja ilmoittanut ne lapsenmielisille.
Niin, Isä, sillä näin on sinulle hyväksi näkynyt.
Kaikki on minun Isäni antanut minun haltuuni, -
eikä kukaan muu tunne Poikaa kuin Isä, eikä Isää tunne kukaan muu -
kuin Poika ja se, kenelle Poika tahtoo hänet ilmoittaa.'"
Tuo Jumalan kolminaisuuden eri persoonien todellisuus -
voi avautua jokaiselle ihmiselle erilaisella tavalla, -
ja tuo avautuminen lapsenmielisille.
Opetuslapset kyselivät, ajattelivat ja puhuivat keskenään, -
kuka heistä oli suurin, Pietari, Johannes vai joku muu heistä.
Kun Jeesus huomasi, mitä he ajattelivat ja puhuivat, -
Hän otti siihen lapsen ja sanoi: -
"Ellette tule lapsen kaltaisiksi."
Eli Hän nosti lapsenmielisyyden sellaiseen asemaan.
Ja Raamattu sanoo, että ihmisviisaus panee paulan.
Voi olla, että kirjain rupeaa kuolettamaan, ja Henki tekisi eläväksi.
Sitä rajankäyntiä varmasti monet taistelevat omassa elämässään, -
koska taistelu on tietysti lihaa ja verta vastaan, -
mutta on myös hallituksia, valtoja ja valtaistumia taivaan avaruuksissa.
Siinä tuo kaikki, mitä koko ajan maan päällä tapahtuu, -
se kaikki, mitä media ja kaikki muut maailmalliset asiat -
ja usein oman lihan tuotetta, se sitoo hyvin paljon ihmistä -
sillä, miten paljon voi antautua Herran Hengen vietäväksi.
Sillä tulen kosketus sytyttää.
Uskon, että nuo ylistyksen hetket ovat monesti sellaisia, että Jumalan tuli -
tulee ja antaa ilmestyksiä, profetioita ja armolahjoja ylistyksen aikana.
Ja kaikki tuo, mitä Raamattu todistaa. Eikö ole merkillistä, -
että hyvin vaikeissa olosuhteissa Psalmien kirjan sivuilla -
voikin olla yhtäkkiä vaikeassa kohdassa Jumalan kunnia ja ylistys?
Otan tässä yhden psalmin, joka on mielestäni jotain sellaista, -
ja sitä on tullut usein laulettua virsikirjan kautta.
Nimittäin psalmi 150.
Se, että eivät ainoastaan kristityt ylistä Jumalaa -
Jeesuksen ristintyön tähden, -
ylösnousemuksen ja taivaisiin korottamisen tähden, -
tuon täydellisen pelastussuunnitelman tähden, -
vaan jo vanhassa liitossa tiedettiin armo, Jumalan johdatus -
ja Jumalan suunnitelmia hyvin laajalti. Mutta tämä psalmi: -
"Halleluja! Ylistäkää Jumalaa hänen pyhäkössään, -
ylistäkää häntä hänen väkevyytensä taivaanvahvuuksissa.
Ylistäkää häntä hänen voimallisista teoistansa, -
ylistäkää häntä, sillä hänen herrautensa on suuri.
Ylistäkää häntä pasunan pauhulla, -
ylistäkää häntä harpuilla ja kanteleilla.
Ylistäkää häntä vaskirummuilla ja karkelolla, -
ylistäkää häntä kielisoittimilla ja huiluilla.
Ylistäkää häntä helisevillä kymbaaleilla, -
ylistäkää häntä kumisevilla kymbaaleilla.
Kaikki, joissa henki on, ylistäkää Herraa! Halleluja!"
Se, miten tämä toteutuu, -
niin ystävä, monessa kohtaa, kolmessa kohtaa on huutomerkki.
Eli se ei olekaan, että ihan tässä vain hiljakseen, -
vaan huutomerkki on merkkinä siitä, -
että tulisi ylistää ihan sydämestä, reilulla äänellä.
Ja jos nyt luen edelleen sen, -
mitä niin tavattoman paljon vuosikymmenten aikana laulettiin.
Tämä virsi 332.
Tämä on sävelletty Ruotsissa 1640-luvulla -
ja oikeastaan 1820-luvulla varmaan vielä muokattu.
Ja sitten Jesper Swedberg psalmin 150 pohjalta vuonna 1694.
Ja suomalaiseen virsikirjaan vuonna 1701.
Uudistanut Julius Krohn vuonna 1880.
Eli ennen herätysaikoja Suomessa ja Ruotsissa -
on käytetty tällaista virttä psalmin pohjalta.
"Herraa hyvää kiittäkää, iloiten ylistäkää, -
luodut kaikki laulakaa Luojan suurta kunniaa!
Pyhät, suuret, korkeat työnsä on ja oikeat, -
suuri herrautensa maassa on ja taivaassa.
Kiitos Jumalallemme soikoon sydämestämme -
virsin, lauluin, psalttarein, harpuin, huiluin, kantelein.
Kaikki, joissa henki on, kiittämään jo tulkohon -
Herraa hyvää riemulla, halleluja halulla!"
Ja tässäkin huutomerkki viimeisenä.
Rakas ystävä, mikä on tuo ylistyksen todellisuus?
Se on myöskin taisteluase.
Jumala osoitti eräässä tietyssä tilanteessa, -
että seudun yläpuolella voi olla myöskin vastavoimia, -
uskoa ja Hengen vapautta vastustavia vastavoimia.
Kysyin eräältä perheeltä, mitä he oikein tekivät, -
kun heillä oli niin paljon Herran läsnäoloa. "No, me siellä ylistetään."
Kysyin, oliko mahdollista tulla käymään. "Totta kai, tervetuloa."
Ja se oli merkillistä seurata yli tunnin sellaista, -
kun tämä, joka siellä soitti ja lauloi, -
lauloi välillä kielillä, välillä suomeksi, välillä englanniksi, -
ihan niin kuin Herran Henki häntä johti siinä soittaessa ja laulaessa.
Ja me toiset vain läsnäolossa palvoimme Jumalaa.
Emme voineet osallistua. Ei ollut laulujen sanoja, -
vaan palvonta nousi tämän ylistäjän sydämestä.
Ja tuossa Herran läsnäolossa tuli monenlaisia ilmestyksiä.
Tuntui, että miten noin monen kymmenen metrin päässä, -
onko siellä Vanhan testamentin vanhimpia, vai keitä siellä istuu?
Normaaliasiat menivät ilmestysten muodossa epäjärjestykseen.
Mutta mitä sitten tapahtuikaan? Siinä, kun tämä alkoi lopetella, -
näin näkynä, että hän oli juuri menossa pimeyden voimien läpi, -
ja sanoin: "Älä nyt lopeta! Jeesuksen ristintyön voittovoimaa! Ylistä!"
Ja hänellä Pyhän Hengen voitelu alkoi uudestaan ja jatkui.
Ja se olikin merkillistä.
Se meidän ylistyksemme ei mennyt läpi näin, vaan se avattiin ylhäältä, -
ja sieltä laskettiin alas valtava määrä valkoista vaatetta, kankaita.
Tajusin samalla, että hyvänen aika, morsiusseurakuntaa aletaan pukea -
Jumalan puhtauteen, vanhurskauteen ja pyhyyteen -
Jeesuksen ristintyön tähden. Uskossa omistamaan.
Ja kuule, ystävä, seuraavalla kerralla tuossa tilaisuudessa -
se aukko oli paljon suurempi, Hengen vapaus paljon suurempi, -
tuon ylistyksen ja palvonnan tähden. Rukoilemme lopuksi.
Kiitos, Jumala, että ylistyksen keskellä -
tulen kosketus sytyttää yhä enemmän kaipaamaan -
sitä todellisuutta, jota Sinä olet uskon kautta antamassa maan päälle -
meidän tulevaisuuttamme varten. Aamen.
Tekstitys: Anni Lähteenmäki