Nämä ovat maamme todistukset. Nämä ovat todistuksia Suomesta.
Minä olen Herra, sinun parantajasi. Näin sanoi Jumala Ristolle, -
eikä mennyt kauan, ennen kuin Jumala todisti sen todeksi.
No niin, Jumalan armoa ja rauhaa kaikille!
Olen Risto Veijalainen Lappeenrannasta.
Minulla on suuri ilo ja kunnia todistaa -
Jeesuksen ihmeellisistä teoista. Hän paransi sepelvaltimotautini.
Ja tuota... Se on aika pitkä asia, -
mutta lyhykäisyydessään tauti on todettu jo 1900-luvulla -
lievänä koronaaritautina, mutta sitä ei silloin vielä hoidettu.
Nyt myöhemmin on jouduttu tekemään -
vähän tarkempia tutkimuksia ja jopa pallolaajennus v. 2007.
Siinä todettiin, että toinen sepelvaltimo oli 80 % tukossa -
ja toinen oli 70 %.
Siinä yhteydessä laitettiin tänne lääkestentti -
ja sellainen metallivahvike lähelle sydäntä tukkeaman kohtaan.
Sitten myöhemmin tuli edelleen -
kipuja käsivarsiin ja olkapäihin ja kurkkuun.
Menin uudelleen lääkäriin ja todettiin, -
että pitää taas tehdä samat toimenpiteet.
Kuitenkin kävi näin, että ennen toimenpiteeseen menoa -
jouduin odottamaan 3 kk Lappeenrannan sairaalaan menoa.
Herra lähetti meidät Jyväskylään erääseen kotiin. Sanottiin, -
että Pirkko Vesavaara oli Lutherin kirkossa. Lähdetään sinne.
Mä olin sitä mieltä, etten jaksa sinne lähteä. Mieluummin lepäilen.
Jään yksin kyläpaikkaan huilailemaan.
Kuitenkin Pyhä Henki sai inspiroitua mua ja läksin mukaan.
Kokouksen alkuvaiheessa alkaessaan puhumaan hän ilmoitti, -
että salin vasemmassa laidassa kahviossa paranee tänä iltana sairas.
Silloin siellä ei ollut vielä ketään, mutta kun kokous oli ohi, -
niin kahvioon meni ihmisiä. Minäkin menin sinne.
Eräs naisprofeetta tuli mua vastaan.
Muutamia sanoja vaihdettiin ja hän alkoi profetoida mulle, -
että Jeesus Kristus vapauttaa sinut kaikista lääkkeistä, -
sydän- ja verisuonisairauksista.
Sitten myöhemmin menin Pirkko Vesavaaran rukoiltavaksi, -
kun sain tilaisuuden. Siinä esiteltiin itsemme -
ja rauhaa toivotettiin toisillemme, niin hän ilmoitti, -
että Herra näyttää minulle sinun sydämesi ja verisuonistosi.
Sydän pumppaa verta kohisten ja verisuonet ovat täysin puhtaat.
Hänen pitää ilmoittaa sinulle tämä. Mistähän se johtuu?
Sanoin, että mulla on todettu sepelvaltimotauti.
Herra varmaan parantaa sen.
Sitten myöhemmin kävin siihen etupenkkiin istuskelemaan.
Olin siinä jonkun aikaa. Veli, joka istuu tässä, -
tuli rukoilemaan puolestani. Hän oli kolmas vahvistaja sinä iltana, -
että Herra parantaa sepelvaltimo- taudin, sydämen ja verisuonet.
Ennen kuin Lappeenrannasta lähdettiin kokoukseen, -
kolmena eri päivänä oli Herra puhunut sydämelleni: -
"Minä olen Herra sinun parantajasi. Minä olen Herra sinun parantajasi.
Minä olen Herra sinun parantajasi." Kolmena päivänä tulivat nämä sanat.
Herra kolmen palvelijansa kautta Lutherin kirkossa vahvisti tiedon.
Mulle oli varattu taas uusi aika keskussairaalassa -
20.1. tänä vuonna.
Menin sinne.
Aamulla oli ensimmäinen potilas siinä toimenpiteessä.
Mulle oli tarkoitus tehdä tälläkin kertaa pallolaajennus.
Varjoainekuvauksessa työnnettiin se rassi verisuonistoon -
ja lääkäri erityisen tarkkaan tutki sydänkammiot -
ja kummatkin sepelvaltimot. Hän totesi, ettei löydy mitään.
Kaikki verisuonistot ovat aivan puhtaat.
Sitten hän kysyi, miksi olen tullut, kun olen ihan terve.
No, kiitos Herralle!
Sen jälkeen oli tietysti vähän kipua reidessä -
ja reisivaltimossa jne., -
mutta ihan kiitos ja kunnia Jumalalle siitä, -
että olen todella tuntenut olevani terve.
Viime talvena oli hyvät hiihtokelit ja kävin testaamassa, -
miten sydän ja verisuonet toimivat.
Ihan hyvin selvisin. Ei ole ollut mitään vaikeuksia.
Ja lääkeaineita ei ole tarvinnut käyttää sen jälkeen, -
kuten Herra palvelijoittensa kautta on myös luvannut.
Kiitos ja kunnia Jumalalle! Tällaisia tekee Herra.
Kiitos, Risto!
Kun Irjan lapset jouluna kysyivät, miksi äiti ei enää kuule heitä, -
tajusi Irja, että hän on tulossa kuuroksi.
Tämän jälkeen soitettiin sekä lääkärille että esirukoilijalle.
Olen Irja Pesiö Taivalkoskelta. Haluan muutamalla sanalla todistaa -
ja kertoa, että Jeesus on sama tänään, eilen ja iankaikkisesti.
Muutamia vuosia sitten elämääni tuli aikoja, -
että keuhkot ei oikein toimineet. Yskitti ihan mahdottomasti.
Illalla nukkumaan mennessä piti melkein istuviltaan olla.
Hengitys ei kulkenut. Menin lääkäriin -
ja lääkäri sanoi, että minulla on astma.
Sain kortisonia siihen. Söin sitä aina määräväliajoin.
Ei se niin siitä terveeksi tullut.
Sitten eräänä jouluna rakkaat lapseni tulivat jouluksi äidin luo.
He sanoivat: "Äiti, miksi et meille vastaa, vaikka me puhutaan?"
Sanoin, että enhän minä kuule. Mieheni oli myös siinä -
ja hän heti tilasi minulle lääkärin.
Menin Taivalkosken terveys- keskukseen siihen kuulokojeeseen.
Sanottiin, että toinen korva on melkein kuuro ja toisessakin on.
Minulle tilattiin aika Oulun Yliopistolliseen keskussairaalaan -
osastolle, jossa laitetaan kuulolaitteita. Tilanne oli niin vaikea.
Siinä joulun aikana sanoin Herralle: "Herra, onko nyt näin?"
Sanoin myös Herralleni: "Jos Pirkko vastaa puhelimeen, -
niin Herra, Sinä teet ihmeitä."
Mies ja lapset lähtivät lenkille, kuten nuorilla on tapana.
Minä soitin Pirkolle ja hänhän vastasi heti!
Vaihdoin sitten aina, kummalla korvalla kuulee paremmin.
Selitin Pirkolle, että rukoile minun puolestani.
Jeesus voi! Hän on voinut aina -
ja Hän tahtoo nytkin tehdä ihmeitä.
Ne tulivat sieltä retkeltä ja lenkiltä -
ja sanoivat: "Mitä nyt on? Sinähän äiti kuulet."
"Niinhän minä kuulen. Pirkko on rukoillut puolestani -
ja Pirkko on ase Jumalan kädessä."
Minulle tuli sitten tieto, milloin menen kuulolaitteita kokeilemaan.
Soitin sinne ja sanoin: "En minä tulekaan laitteita kokeilemaan. -
Antakaa minun aikani jollekin sairaalle."
He sanoivat, että miksi minä olen sitten mennyt lääkäriin, -
jos en kerran kuulolaitteita tarvitse?
Sanoin, että sen takia kun en kuullut.
Sitten kysyttiin, että mitä nyt sitten on tapahtunut, -
kun korvat ovat terveet ja minä kuulen ihan hyvin?
Ja keuhkotkin olivat parantuneet. Kortisonit sai jättää pois.
Sanoin, että puolestani on rukoiltu ja Jeesus on parantanut minut, -
minun korvani ja keuhkoni.
Siellä he sitten hakevat paperit ja katsovat ja sanoivat, -
että toinen korva on ollut ihan kuuro -
ja toisessakin on aika paljon ollut häikkää.
Sanoin, että joo, antakaa minun paikkani sairaalle, joka tarvitsee.
Minä en tarvitse. Sitten kysyttiin, -
saako tiedot lähettää Taivalkosken tk:een sairaskertomuksen kanssa.
Sanoin, että saa. Jeesus on tehnyt tämän.
Kehotan teitä: "Tulkaa Jeesuksen luo. Sellaisena kuin olette."
Hän haluaa teitä kohdata ja auttaa. Aamen.
Nyt moikataan Juhaa. Juha kasvoi uskovassa kodissa, -
mutta nuoruudessa Jeesus jäi taka-alalle.
Juhasta tuli omavarainen ja hän sai suurta menestystä liike-elämässä.
Tuli sitten kuitenkin niin vaikea paikka eteen, -
että hän ei enää yksin selvinnyt.
Runsasta Jumalan rauhaa ja armoa teille kaikille!
Minä olen Juha Sivonen. Tulen Kontiolahdelta Joensuun naapurista.
Alunperin olen maalaispoika Enosta.
Olen uskovan kodin lapsi.
Sieltä olen saanut hyvät eväät elämään.
Vanhempani ovat sydämen uskovaisia.
Maalaiskodissa oppi myös tekemään paljon työtä -
ja ratkaisemaan käytännön ongelmia.
Ymmärsin myös sen, että asiat eivät etene itsestään.
Toimeen on tartuttava.
Lapsena käytiin paljon seuroissa.
Vanhemmilta ja sieltä opin uskon perusteet, -
henkilökohtaisen uskon tarpeellisuuden -
ja Jeesuksen armotyön puolestamme.
Seurat olivat monesti kivoja, mutta puheet tuntuivat usein pitkiltä -
ja seuratupien laipiopaneelit tuli monta kertaa laskettua.
Sitten tuli nuoruus ja tuli ne menot.
Uskonasiat jäivät taka-alalle.
Jossakin vaiheessa jopa vanhempien uskoa rupesin häpeämään.
Jotenkin se tuntui pahalta.
Niin kuin navetanhajuiset vaatteet vieraiden seurassa.
Vuonna -87 valmistuin insinööriksi -
ja pääsin vuolukivifirmaan Tulikivelle töihin.
Menestyin työssäni ja vastuuta tuli nopeasti -
- nopeammin kuin halusin tai osasin odottaa.
Menestys jatkui, vaikka aina ei uskonut pärjäävänsä.
Työssä oli Jumalan siunaus ja johdatus mukana.
Jotenkin sen tajusi ja ymmärsi koko ajan sydämensä pohjassa.
Kun oli paineita ja vaikeita tilanteita, rukoilin -
ja sain aina apua ja helpotusta.
Kun olin saanut työkomennuksen USA:han v. 1991-1992, -
minä tein oman uskonratkaisuni.
Silloin syttyi ensimmäinen Persianlahden sota.
Etäisyys kotoa ja pelko maailman- tilanteesta vaikuttivat.
Vaimoni oli juuri myös vähän ennen tullut uskoon.
Nuorena olin monesti miettinyt, -
että ennen kuolemaani haluan tulla uskoon, mutta en vielä.
Suomeen palattuani Jeesus jäi taka-alalle.
Hän oli minulla tavallaan niin kuin työkalupakissa.
Kun oli vaikeata ja paineita, rukoilin.
Kun asiat järjestyivät, niin Jeesus sai mennä takaisin työkalupakkiin.
Mihin sitä raavas mies kaikkeen Jeesusta tarvii?
V. 2001 minut nimettiin pörssiyhtiö Tulikiven toimitusjohtajaksi.
Kauteni toimitusjohtajana kesti 5,5 vuotta.
Jumala siunasi minun työni.
Yhtiö menestyi, kasvoi nopeasti. Pörssikurssi nousi komeasti.
Tiesin kuitenkin, ettei sitä ikuisesti jatkuisi.
Samalla kasvua ja tulosta vaadittiin lisää.
Tähän asti minulla oli ollut hyvä alku.
Minulla kynttilä paloi molemmista päistä.
Tammikuussa 2007 olin siinä tilanteessa, -
että olin valmis pistämään rukkaset naulaan.
Silloin minä soitin Pirkolle.
Hän rukoili puhelimessa puolestani.
Jeesus puhui hänen kauttaan minulle ihania rakkauden sanoja: -
"Älä pelkää. Älä lähde pois paikaltasi, -
sillä minä olen sinut siihen asettanut. Minä järjestän kaiken.
Minulla on sinulle tehtävä liike- maailmassa ja paljon muuta."
Paineet hellittivät kerralla.
Se painava kivireppu putosi selästä hetkessä eikä se ole palannut.
Kaikki saadut lupaukset ovat toteutuneet ja toteutumassa.
Sain uudistua uskossani ja elämäni uudistui.
Samalla tuli nälkä Jumalan Sanaan, Raamattuun ja sain rohkeuden -
todistaa Jeesuksesta työpaikalla ja asuinympäristössä.
Olen miettinyt usein, mikä esti lopullisen antautumiseni Jeesukselle.
Järkeily, tiede vs. usko, luomis- kertomus vs. evoluutio?
Nämä eivät ole olleet minulle koskaan esteenä.
Minun Jumalani on ihmisen järkeä suurempi.
Luonnonlait, biologia, fysiikka, kemia ovat Jumalan luomia.
Me emme vain näe ja ymmärrä kaikkea.
Ihmisten kärsimys ja sodat maailmassa?
Raamatunkin väkivaltaisuus?
Nämäkään eivät ole mulle olleet koskaan ongelmia, -
Jumalaan uskomisen esteitä. Nämä kuuluvat elämään.
Syntiinlankeemuksen jälkeen kuolema tuli osaksemme -
ja Jumala sanoi: "Kirottu olkoon maa sinun tähtesi."
Minun esteitäni ovat olleet omaan voimaan luottaminen, -
pelko oman itsenäisyyden menettämisestä, nautinnot, -
toisten ihmisten pelko, se nuoruuden navetan haju.
Mitä toiset ajattelevat minusta? Se oli suurin kompastuskiveni.
Kiitos Jumalalle! Tähän Hän on antanut eniten voimaa.
En koskaan ole halunnut joutua helvettiin, -
mutta en ollut valmis tekemään ratkaisua, -
ennen kuin olin niin kovan paikan edessä, josta en yksin selvinnyt.
Tiedätkö, ystävä, ettei lykkääminen ole kompromissi Jeesuksen edessä?
Se on Jeesuksen hylkäämistä.
Haluan lukea tähän loppuun raama- tunkohdan profeetta Jeremiasta, -
17. luku, jakeet 5-8.
Voi sanoa, että tämä raamatunkohta on tullut todeksi elämässäni.
"Näin sanoo Herra: Kirottu on se mies, -
joka turvaa ihmisiin ja tekee lihan käsivarreksensa -
ja jonka sydän luopuu Herrasta.
Hän jää alastomaksi arolle eikä näe mitään onnea tulevan; -
hän asuu poudan polttamissa paikoissa erämaassa, -
asumattomassa suolamaassa.
Siunattu on se mies, joka turvaa Herraan, jonka turvana Herra on.
Hän on kuin veden partaalle istutettu puu, -
joka ojentaa juurensa puron puoleen; -
helteen tuloa se ei peljästy, vaan sen lehvä on vihanta, -
ei poutavuonnakaan sillä ole huolta, -
eikä se herkeä hedelmää tekemästä." Aamen.
Psykiatri antoi Tiinalle karun lausunnon: -
vakava-asteinen masennustila ja vaativa persoonallisuus.
Tiina ei ollut vielä uskossa, mutta unessaan hän lopulta näki -
ihmisjoukon rukoilemassa hänen puolestaan.
Olen Tiina tuolta Jyväskylästä -
ja tullut kertomaan siitä ihmeellisestä parannustyöstä, -
jonka Jeesus on tehnyt mun kohdallani.
Kädessäni on psykiatrin kirjoittama B-lausunto.
Tutkittavan nimi on Töyrä Tiina. Se olen minä.
Tämä on päivätty 5.4.2005.
Sairaustiedot: toistuvan masennuksen vakava-asteinen masennustila -
ja toisena diagnoosina vaativa persoonallisuus.
Tämä on aika karua luettavaa, mitä täällä lukee.
Itsekin oikein hämmästyin, kun kaivoin tämän esiin -
ja näin monen vuoden jälkeen tätä luin täältä.
Keväästä 2004 masennusjakso, muisti- ja keskittymisvaikeuksia, -
vaikeuksia selvitä töistä, ahdistus, unihäiriöt, mielialamataluus,
jatkuva matala mieliala, syyllisyyttä, ruokahalu heikentynyt, -
aloitekyky heikentynyt, kiinnostus ja mielihyvän kokeminen vähissä.
Tosiaan se alkoi keväällä 2004.
Hakeuduin lääkärin hoitoon, kun en enää selvinnyt töistä.
Itkin tietokoneen ääressä. Kädet tärisivät. Aloitettiin lääkkeet.
Kokeilemaan erilaisia.
Kun sairastin, näin usein semmoista unta, -
että mua piti vallassaan jonkunlainen paha voima.
Se paha lennätti mua valtavassa huoneessa ihan katon rajassa.
Mä en voinu liikkua enkä puhua.
Näin, että alhaalla oli ovia ja ihmisiä, -
mutta koska musta ei lähtenyt ääntä, en voinut pyytää apua.
Sitten kerran, kun näin tämän unen, minusta lähtikin pihaus.
Ne ihmiset siellä alhaalla kuulivat - ja alkoivat rukoilla puolestani.
En ollut tuolloin vielä uskossa ja tulkitsin sen niin, -
että mun täytyy hakea apua. En selviä itse. Tarvitsen ihmisiä.
Sen seurauksena mulla on tämä B-lausunto. Pääsin terapiaan.
Terapia auttoikin niin pitkälle, että kuntouduin työkuntoon.
Tässäkin psykiatri erikseen sanoo, että tulee palautumaan työkuntoon.
Se on se yhteiskunnan meille asettama arvo.
Se on nykyäänkin masennuksen terveydenhoidon ohjeessa: -
palautua työkuntoon. Missään ei puhuta, että mun pitäisi elääkin.
Tai selviytyä siitä arkipäivästä.
No, terapiasta huolimatta lääkehoito jatkui.
Itse asiassa sitä vain lisättiin ja lisättiin.
Aina, kun sitä yritettiin vähentää, mun kuntoni romahti joka kerta.
Sitten mulle ruvettiin puhumaan: vaihdevuosien masennus, -
vanhuusiän masennus.
Täytän 50 tänä vuonna.
Mä rupesin miettimään: "Ei, mä en halua tätä. -
En syö lääkkeitä loppuikääni enkä mä elä se peikko selkäni takana, -
joka mua koko ajan vaanii." Hiljaa mielessäni rukoilin: -
"Jumala, auta mua."
Te tiedätte, että Jumala kuuli tuon pyyntöni, -
vaikka mä olin Hänet kieltänyt vuosia aikaisemmin.
Jumala alkoi mulle puhumaan ja kutsumaan mua eri tavoin.
Mun sydämeeni tuli semmoinen kaipuu Hänen luokseen.
Mä rupesin luonnossa näkemään Jumalan luomistyön ja hyvyyden.
Sitten rupesin lukemaan aikanaan rippilahjaksi saamaani Raamattua.
Aloin rukoilemaan ja etsimään uskovien ihmisten yhteyttä.
Mulla ei ollut uskovia ystäviä enkä kuulunut mihinkään seurakuntaan.
Rupesin kulkemaan näissä. Jumala vei mua eri paikkoihin.
Sain siellä uskonvahvistusta ja uusia uskovia ystäviä.
Pyysin kaikkia rukoilemaan puoles- tani, että parannun masennuksesta.
Uskoontuloni tapahtui viime keväänä vähän ennen pääsiäistä.
Toukokuussa olin yhden pienen seurakunnan kokouksessa.
Siellä 2 karismaattisen rukoilijan kautta sain tiedon Jumalalta, -
että paranen kokonaan, muttei ollut vielä sen aika.
Oli vielä asioita, joita piti käsitellä.
Niin sinä kesänä me Jumalan kanssa käsiteltiin niitä asioita.
Jumala palautti mieleeni tosi monia pahoja asioita.
Mitä oli tehty mulle, mitä tapahtunut oli tehnyt käytökselleni, -
mitä minä olin aiheuttanut muille ihmisille.
Välillä mun sisäinen pikkutyttöni itki, muttei enää lohduttomasti.
Minä näet itkin Isän sylissä. Isän, joka rakastaa ja lohdutti mua.
Se kesä oli aika karua aikaa, mutta sitten tuli elokuu.
Näin lehdessä ilmoituksen: Pirkko Vesavaara Luther-kirkossa.
Mä menin sinne.
Jo heti siinä alussa Pirkon rukoillessa hän sanoi: -
"Sinä, joka olet etsinyt, älä enää katso oikealle ja vasemmalle. -
Tänä iltana sinä saat vastauksen."
Kun Pirkko rukoili puolestani, Jumalalta tuli ne sanat: -
"Tyttäreni, julistan sinulle täydellistä terveyttä."
Seuraavana aamuna aloin vähentää lääkitystäni pikkuhiljaa.
Kolmen viikon päästä ei lääkkeitä, ei masennusta, -
ei vieroitusoireita, ei mitään.
Halleluja! Kiitos Herralle!
Haluan tämän todistavan sulle, että Jeesus parantaa tänään.
Hän ajaa pahoja henkiä pois samalla lailla kuin Raamatusta luemme.
Aamen.
Nämä olivat todistuksia Suomesta. Ensi kerralla lisää.
Jos tykkäsit ohjelmasta ja haluat tukea meitä, -
niin voit käyttää ruudussa näkyviä tietoja. Kiitos!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare