TIMGLASET
Hej. Jag heter Susanna Kokkonen, och det här är Timglaset.
Timglaset behandlar aktuella fenomen i historiens ljus.
Vi ser bakåt i historien för att förstå tiden vi lever i just nu.
Idag är min gäst hjärtkirurg Kari Teittinen -
som är ordförande för March of Life -Livets Marsch i Finland.
Vi samtalar om hans roll -
och om betydelsen av arbetet med Livets Marsch.
Välkommen med i programmet, Kari Teittinen. - Tack.
- Du har varit med i programmet Gäst hos Martti.
Du har berättat hur du kom till tro och om din bakgrund.
Skulle du idag vilja berätta -
hur du fick veta om Israel -
och hur du fick intresse för det?
- Vi går tillbaka till år 1992.
Det var visst julen 1991-1992.
Min hustru Stina hade vunnit tre böcker på lotteri.
En av böckerna var den år 1987 utkomna boken av Charles Gulston -
om Jerusalem: "Jerusalem - Murhenäytelmä ja riemuvoitto."
Jag blev av någon orsak intresserad av boken och läste den.
Något hände djupt i mitt hjärta.
Jag förstod vad vi kristna, -
eller så kallade kristna, har gjort mot judarna.
Där började en inre process -
som ledde till att jag några år senare läste Michael Browns bok -
"Händer röda av blod." Den gick ännu djupare.
Jag förstod bättre hur vi behandlat våra judiska bröder och systrar.
Vi bodde i Villmanstrand. Jag specialiserade mig inom kirurgi.
Jag började känna i mitt hjärta -
att om jag kunde göra något för judarna så ville jag göra det.
- Är detta orsaken till att du jobbade på sjukhus i Israel?
Ja, processen började där. Emellanåt glömde jag bort den.
Jag specialiserade mig i Kuopio och senare i Helsingfors.
Den känsla jag fick år 1992 -
blev verklighet först 21 år senare.
Då jobbade jag som hjärtkirurg för seniorer i Haifa.
- Det var säkert en unik upplevelse.
Idag ska vi dock gå direkt på projektet med Livets Marsch.
Pastor Jobst Bittner och hans hustru Charlotte -
var i staden Tübingen, som är mycket betydelsefull -
då det gäller nationalsocialismen och händelserna på Hitlers tid.
Pastor Jobst Bittner upplevde -
att det fanns saker i det förflutna, på 30-40-talet -
som tyska familjer inte behandlat.
Sakerna hade en betydelse.
De sträckte sig från det förflutna till nuet.
Därför grundade han Livets Marsch.
Vill du berätta hur du känner pastor Jobst Bittner -
och hur du blev bekant med Livets Marsch från första början?
- Jag träffade Jobst Bittner då han besökte -
Finland för lite över två år sedan.
Han besökte församlingen Arkki i Träskända utanför Helsingfors.
Det här som du nämnde, historien och det förflutna, -
berörde mig djupt, speciellt mot den -
personliga bakgrund som jag nyss berättade om.
Det nådde djupt i mitt hjärta.
Det var frågan om det förflutna. Inte bara hur vi behandlat judar.
Utan även det egna livet.
Den barlast och de bördor -
som finns, hur mycket påverkar de livet idag -
även i mitt eget fall?
- Du träffade pastor Jobst Bittner år 2019.
Jag var då på Livets Marsch i Dean Funes i Argentina.
Vill du berätta om Livets Marsch i praktiken? Vad händer där?
- I praktiken är den...
För det första vill jag säga att grunden för Livets Marsch är -
att vi vill ära de judar som dog under Förintelsen.
Även de som är vid liv -
och överlevde Förintelsen. Ge dem en röst.
Att söka försoning för de onda gärningar -
som t.ex. våra förfäder gjort.
Att försona det, be om förlåtelse.
Söka kontakt med dem. Även stöda den nuvarande israeliska staten.
Dagens antisemitism är nämligen -
som en virusmutation som blivit till antisionism.
Vi arrangerar ett evenemang -
där vi samlar kristna och andra intresserade.
Vi använder marschen som proklamation.
Marscherna är ofta på centrala platser.
Så vill vi visa att vi stödjer våra judiska bröder och systrar.
De som avlidit, de som lever. Samtidigt vill vi stödja Israel.
Antisemitismen är ofta ett hat, -
en känsla människor känner. Det samma gäller Israelfientligheten.
Det är ett inre hat.
Det sjuder i vår värld. Här finns rasism, -
främlingsfientlighet och liknande.
Ser du någon koppling? Kan Livets Marsch hjälpa -
då vi ska förstå och behandla detta?
Det tror jag. Kopplat till detta finns det personliga förflutna.
Varför reagerar jag så? Orsaken finns ofta i det förflutna.
Bakgrunden, familjelivet. Eller så har man fått fel kunskap.
Hur har man undervisat oss om t.ex. kristendomen, i kyrkan?
Jag får tyvärr konstatera -
att det finns fel undervisning och tolkning.
Det har delvis satt sig i vårt DNA.
Vi har attityder som går i arv från föräldrarna.
En av pastor Jobst Bittners böcker är översatt till finska.
"Breaking the Veil of Silence" (Att bryta tystnadens slöja)
Av någon anledning kommer jag ur den boken ihåg en berättelse -
då en representant från den tredje generationen -
träffade sin farfar som inte ville tala om det nazistiska förflutna.
Han "glömde" det medvetet.
Då han senare insjuknade i demens -
så insjuknade han enligt barnbarnet i det -
eftersom han hade velat glömma.
Nu vill jag fråga dig: -
Kan du se en koppling?
Om vi medvetet glömmer något som nation eller individ -
kan det då finnas någon koppling mellan det förflutna -
och det nuvarande samt det kommande?
Jag tror på orsak-verkan i dessa frågor.
Om det finns saker i det förflutna -
som kanske tystats ned -
så förs de ändå vidare i form av barlast -
till följande generation.
De människor som levt i det förflutna -
och gömt undan det svåra -
får mig oundvikligen att tänka på kung David.
Han hade gjort saker som var fel.
Så gick det så att han -
i Ps 32 konstaterar att så länge han teg förtvinade hans ben.
Något händer på insidan. Något förhärdas.
Man måste aktivt tränga undan det. Det tar energi.
Jag tror att dessa saker har en koppling till -
att man t.o.m. kan bli sjuk -
då man hela tiden är tvungen att hålla det dolt.
Påverkat av Jobst Bittners initiativ -
och annars också har den tredje och fjärde generationen i Tyskland -
aktivt tagit avstånd och öppet vänt sig från tidigare generationers synder.
Många har åkt till Israel för att hjälpa äldre Förintelseöverlevande.
Nu kommer vi till det som Bibeln talar om.
Den säger att fädernas missgärning påverkar i tre generationer.
Kan vi nu konstatera att Bibeln hade rätt?
Alltså att det finns en koppling av denna typ?
Jag ser det också på det viset som jag redan hänvisade till -
att då vi lever i vår familj vet vi inte om allt det förflutna.
Men om det finns sådant som hemlighålls -
så förs något över till barnen, även om man inte talar om det.
Det förs över om öppenheten inte finns.
I Gamla Testamentet talas det om -
att fäderna skulle berätta för sina barn om vad som hänt.
Vi ska gå igenom vår egen historia.
Om där finns något jobbigt tror jag det är av vikt -
att även barnen får veta det.
Att det inte finns obehandlade områden i livet.
Då kan vi bryta det att fädernas onda gärningar -
går vidare till följande generationer.
- Då pastor Jobst Bittner inledde arbetet -
väckte det starkt motstånd i staden Tübingen.
Det förekom t.ex. vandalism mot hans kyrkbyggnad.
Ännu för ett par år sedan förekom motstånd.
Då man börjat forska i Finlands roll -
så har samma motstånd väckts.
"Man behöver inte rota i det. Där finns inget att reda ut."
Vilken är orsaken till motståndet?
Varför är man rädd? Kan du säga något om det?
Jag tror att det har att göra med att vi som människor -
känner skam inför saken. Vi vill inte föra in den i ljuset.
Vi kanske inte ser det -
att då saken förs ut i ljuset så blir vi fria ifrån den.
Ofta är det så på många områden i livet.
Då jag måste dölja något och inte vill att det kommer fram...
Förstås kan jag tappa ansiktet.
Andra konstaterar att jag var skyldig.
Men vi klarar inte av att se -
att då jag för något negativt fram i ljuset -
så blir jag fri och kan söka gemenskap och försoning.
Jag blir befriad från bojorna.
- Under Förintelsen, och detta är en orsak till -
att det är så viktigt att tala om detta, -
var det så att en människa egentligen inte hade något värde.
Människovärdet togs ifrån alla förutom de "arier" -
som sågs vara tillräckligt produktiva, -
unga och friska för att leva.
Upplever du som läkare att en dylik åskådning -
fortfarande existerar i vårt samhälle? Vilket är människovärdet?
- Jag får tyvärr konstatera att en sådan attityd finns.
Jag ser själv att varje mänsklig individ -
som fått sin början i befruktningen, -
och då alltså föds, är oändligt värdefull -
precis som den man är, oberoende av -
möjligt handikapp, utvecklingsstörning eller liknande.
Människan är lika värdefull oberoende av -
utbildning eller social status i samhället.
För mig är varje människa lika värd.
Denna attityd borde finnas -
då jag möter människor.
Jag får också inse att jag inte är fri från det -
att jag ibland tänker att någon är mer värd.
Men jag har själv fått gå igenom att det inte är så.
Varje människa befinner sig på samma nivå här.
Oberoende av om man är president eller så någon -
som inte har ett uppskattat yrke i våra ögon.
En sopbilschaufför eller något liknande.
Vad som helst. En lokalvårdare.
De har lika värde som människor.
- Vi ska gå vidare. Numera har vi -
har vi något nytt i samhället, sociala media.
Det är ett aktivt forum.
Alla kan uttrycka sina åsikter fritt. Där finns inte censur.
Endast personen själv begränsar vad han säger.
Under den senaste tiden tycker jag vi sett mycket uttryck för hat.
Människor kan uttrycka hatiska känslor på sociala media.
Jag är inte säker på att de skulle uttryckas ansikte mot ansikte.
Det känns nästan som hatets atmosfär -
hade kommit in i vårt samhälle -
och stannat kvar. Det här är en pessimistisk syn -
men det är en känsla jag har.
Vad tänker du om det?
Om en människa ständigt är frustrerad och arg -
och kanske hatar olika människor och grupper -
så hurdana konsekvenser kan det ha för människans fysiska hälsa?
Hur påverkas vi alla av det?
- Det är en mycket viktig fråga att ta upp.
Jag tror nämligen... Jag är bristfällig själv, -
och har hamnat i situationer -
då jag börjat fundera på min chef -
eller någon annan människa då jag blivit irriterad på något -
och då börjar jag hysa agg.
Om jag stannar kvar i det läget -
så har jag själv upplevt att det är oerhört påfrestande.
Ofta finns det i bakgrunden -
att jag inte har tillräcklig kunskap -
om varför någon reagerar på ett visst sätt.
Eller varför någon tagit vissa beslut.
Ofta får jag senare lov att konstatera -
hur kortsynt jag varit i frågan.
Jag får lov att be om förlåtelse.
Även om jag inte sagt det till personen.
Jag är själv inte aktiv på sociala media.
Jag försöker undvika det.
I bakgrunden finns ofta -
att jag har bristfällig kunskap, jag saknar helhetsuppfattning.
Jag har mina åsikter ur ett smalt perspektiv.
De inverkar så att jag börjar...
Du nämnde här de sociala trösklarna.
Alltså att man kan säga vad som helst utan att möta människan.
Nu när vi är ansikte mot ansikte så tänker jag efter vad jag säger.
Jag blir tvungen att genast ta ansvar för vad jag säger.
- Hatets atmosfär har även flyttat ut på våra gator.
Till vårt konkreta samhälle.
Vi har sett hemska våldsdåd. Mobbning, till och med mord.
De skyldiga är ibland mycket unga.
Går vi här tillbaka till frågan om människovärdet?
Finns det någon metod att återfå en atmosfär av respekt?
Att vi respekterar andra människor i vårt samhälle.
Eller har vi redan nått så långt att utvecklingen bara fortgår?
Det är en bra fråga.
Jag tror att vi modigare borde ta itu med sådana problem.
Om någon behandlar någon fel borde vi våga agera.
Att ge ut av oss själva.
Å andra sidan är jag av samma åsikt -
att vi halkat in i en riktning som inte är bra.
- Att återställa respekten -
blir svårare eftersom man borde reagera i ett tidigt skede.
- Ja, och i denna situation ser jag -
att det är något som sätts igång redan i barndomen.
Om jag växer upp i en familj där man respekterar andra -
så lär jag mig vissa grundläggande regler och vanor där.
Jag har varit tvungen att gå igenom mitt eget liv och min barndom -
för att få veta varför jag beter mig som jag gör.
Det har funnits mycket att fixa.
- På sätt och vis har vi hela tiden tittat på det förflutna.
Något du nämnde alldeles i början av intervjun -
var Michael Browns bok "Händer röda av blod" som du hade läst.
Jag började fundera -
om det är möjligt att även kristendomen och kyrkan -
och det som undervisats lett till att vi -
från kyrkofäderna ärvt en barlast och ett arv som vänder sig mot judarna -
som vi fortfarande måste behandla i våra församlingar?
Det är fortfarande närvarande i våra församlingar?
- Ja, det tror jag verkligen.
Vi kan ta och fundera på den första församlingen -
efter Jesus som huvudsakligen bestod av judar.
- Ja. - De fann Jesus som sin Messias.
Konstantin förenade staten och kyrkan på 300-talet.
Då ville man bli av med judarna.
Någonstans ifrån kommer det -
tänket att Gud har övergivit judarna.
Vilket inte alls stämmer.
Vi vet från Finlands historia -
före andra världskriget o.s.v. -
att det funnits de som undervisat -
på ett judefientligt sätt.
I våra kyrkors DNA -
finns det antisemitiska och -sionistiska synsätt.
Det är beklagansvärt att det är så.
Vi borde aktivt ta avstånd från det.
- Är det en del av Livets Marsch att man undervisar -
de kristna om dessa saker?
Det handlar inte bara om det nazistförflutna.
Man breddar det även till vårt eget teologiska arv.
- Ja, jag ser att Livets Marsch är som ett kall till livet.
I slutet av Moseböckerna ber Gud folket välja livet.
Vi ska röra oss mot det.
Även de beslut som gäller det egna livet -
ska vara i riktning mot livet, inte döden.
Något som beskriver det väl är en rätt uppskattad sång.
Juha Tapios sång "Tuomittuna kulkemaan" ("Att gå som dömd")
Många gillar den. Jag har funderat på vad sången betyder.
Vi kan döma någon som går vissa vägar.
Det är också möjligt att jag gjort något val och går omkring dömd.
Man kan t.o.m. säga att det handlar om att gå mot döden -
då det kunde vara mot livet.
I Moseböckerna säger Gud till folket att välja livet.
Grundat på Skrifterna vet vi vad som leder till livet.
På ett djupare plan är det en livets marsch även för mig.
Det vi talat om tidigare är viktigt -
men det är också viktigt att mitt liv får vara en livets marsch.
- Ja. Det här har varit väldigt intressant.
Vi har gått på djupet här.
Att välja livet är det allra viktigaste inom judendomen.
Det har hållit judarna vid liv efter dessa fruktansvärda skeden.
Jag tycker det passar bra att avsluta intervjun med -
att alltid välja livet.
Tack, Kari Teittinen, för att du var med i programmet.
Bästa tittare, vi har behandlat mycket viktiga och svåra frågor.
Nästa gång fortsätter vi med -
dessa svåra historiska ämnen.
Jag hoppas du är med oss då. Till dess önskar jag dig allt gott.
Om du vill stöda HimlenTV7 kan du i Sverige swisha till 123 677 9300
I Finland: Ring 0600 10070 (10,01 EUR och lna)
Lyssna till hela meddelandet så blir donationen gjord.
Tack för ditt stöd!
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7