Hei! Nimeni on Susanna Kokkonen.
Tämän ohjelman nimi on Tiimalasi.
Minulle tiimalasi edustaa aikaa.
Aikaa, joka on kulunut ja aikaa, joka on sillä hetkellä meneillään.
Tässä ohjelmasarjassa keskustelen mielenkiintoisten ihmisten kanssa -
yhteiskuntamme tärkeistä ilmiöistä.
Katsomme historiallista taustaa, jotta ymmärrämme, -
mitä tällä hetkellä tapahtuu.
Tänään kanssani on kokoomuksen kansanedustaja Wille Rydman.
Tervetuloa! - Kiitos paljon.
Wille Rydman on nuori kansanedustaja, -
mutta edustaa kokoomuksen vanhoillisempaa siipeä.
Hän on aktiivinen musiikissa.
Hänellä on tausta myös jääkärirykmentissä -
ja hän on lukuisien luottamustoimien haltija.
Wille Rydman, sinut voisi esitellä hyvin monin eri tavoin.
Kertoisitko niille katsojille, jotka eivät tunne sinua niin hyvin, -
mistä olet kotoisin ja mitä reittiä päädyit politiikan maailmaan.
Olen siis helsinkiläinen toisen kauden kansanedustaja.
Tuossa esittelyssä totesitkin, -
että voidaan puolueiden sisälläkin määritellä -
erilaisia aatteellisia suuntauksia.
Välttämättä en kuvaisi itseäni vanhoilliseksi.
Koen oikeastaan olevani aika uudistusmielinen -
ja sitä kautta näen, että politiikka on nimenomaan uudistamisen areena.
Samaan aikaan arvostan myös hyvin paljon perinnettä -
ja sitä yhteistä historiallista tarinaa, -
jota olemme kulkeneet tähän asti. Koen, -
että fiksun yhteiskunnallisen uudistamisen kannalta -
juuri syvä tuntemus menneestä ja sen perinnön arvostaminen tarjoaa -
parhaan pohjan rohkealle uudistavalle yhteiskuntapolitiikalle.
Kyllä. Miten päädyit politiikkaan?
Oikeastaan olen hirveän laajasti utelias, -
ja maailma on täynnä monenlaisia kiinnostavia asioita.
Armeijassa olin tosiaan aikanaan Kaartin jääkärirykmentissä -
ja nykyäänkin monessa vapaa- ehtoisessa maanpuolustustyössä, -
vaikkapa Ikämiessuojeluskunnan säätiössä tms. mukana.
Oikeastaan ensimmäinen rakkaus oli nimenomaan musiikin puolella.
Isoisäni on säveltäjä. Ajattelin joskus, että ala voisi olla sopiva.
Paljon musiikissa teinkin ja sävelsin omaa musiikkia.
Vieläkin vähän harrastan niitä asioita. - Kyllä.
Mm. oopperan hallituksessa olen jne.
Sitten teinivuosina oli pakko tiedostaa sekin, -
että vaikka maailma laajasti kiin- nostaa, täytyy suunnata tekemistään.
Siinä oli omanlaisensa Jaakobin paini.
Olisiko musiikki tai taide enemmän se, johon ammatillisesti suuntaa -
ja sitten harrastaa muuta. Vai ehkä pikemminkin toisinpäin.
Lopulta koin politiikan sikäli hyväksi areenaksi, -
että se liittyy oikeastaan vähän kaikkeen.
Kun näin on, se mahdollistaa uteliaalle areenan, -
jonka puitteissa pystyy tekemään monenlaisia asioita.
Oli siinä pieni isänmaallinen innostuskin mukana. - Niin.
Mikä olisi se väylä, jossa luonteellani ja persoonallisuudellani -
pystyisin parhaiten toimimaan -
synnyinyhteisöni hyväksi.
No niin, se oli todella hieno vastaus.
Palaan tähän kansanedustaja- käsitteeseen ja siihen, -
että olet suomalainen kansanedustaja -
ja sanoit uudistavasi yhteiskuntaa, mutta se myös kumpuaa menneestä.
Mitä nykyään merkitsee olla juuri itsenäisen Suomen kansanedustaja, -
kun eletään hyvin globalisoituvassa maailmassa?
Se vaan alleviivaa sitä erityisen paljon.
Jos ajattelen työtäni esim. perustuslakivaliokunnassa, -
niin siellä tehdään sitä perinteistä työtä, -
mitä se on aina tehnyt eli arvioidaan hallituksen esityksiä -
ja niiden suhdetta omaan valtiosääntöömme. - Kyllä.
Eli voidaanko ko. lakiesityksiä -
tavallisen lain säätämisjärjestyksessä säätää?
Mutta joudumme huomioimaan myös kansainväliset sopimukset, -
joihin Suomi on sitoutunut. Sitten on EU:sta tuleva lainsäädäntö -
ja sen mahdolliset hankauspinnat Suomen lainsäädännön -
ja ehkä jopa Suomen valtiosäännön kanssa.
Joudutaan arvioimaan, miten Eurooppa-tason lainsäädäntö -
suhtautuu omaan perustuslakiimme.
Ainakin itse koen, että kansalta vaaleissa saatu luottamustehtävä -
on todella iso kunnia-asia.
Siinä tehtävässä mielelläni tätä maata palvelen.
No, mietitään edelleen -
Suomen asemaa globalisoituvassa maailmassa ja arvopohjaa.
Usein puhumme juutalaiskristillisistä arvoista.
Monet katsojamme ehkä kokevat, -
että yhteiskunnassa tapahtuu tällä hetkellä sellaista muutosta, -
jossa näitä arvoja jotenkin siirretään syrjään tai romutetaan.
Nyt haluaisin kysyä sinulta, Wille Rydman, -
mitä nämä juutalaiskristilliset arvot ovat sinun mielestäsi?
Jos aloittaisin vastaamisen kiertämällä vähän mutkan kautta.
Katson, että koko länsimainen yhteiskuntajärjestys -
ja kulttuurimme voidaan palauttaa kolmeen eri lähteeseen.
Roomalaiseen oikeuteen ja valtiojärjestykseen, -
josta pitkälti lainsäädäntömme periaatteet edelleen juontuvat.
Sitten kreikkalainen filosofia, demokratiakäsitys, -
joka antaa pohjan demokraattisille instituutioille -
ja toisaalta tietylle tieteelliselle lähestymistavalle.
Sitten se kolmas, nykyisin ehkä usein unohdettu pylväs, -
on tämä juutalaiskristilliseen hengelliseen -
ja uskonnolliseen perinteeseen liittyvä peruspilari, -
joka länsimaista yhteiskuntaa ja ajattelua kannattelee.
Sieltä tulee paljon asioita, joita emme välttämättä tiedosta, -
että ne saavat juurensa juuri sieltä.
Näistä yksi keskeisimmistä nähdäkseni on -
yksilön omaan moraaliseen vastuuseen liittyvä peruslähtökohta.
Herkästi miellämme sen itsestäänselvyydeksi, -
mutta se tulee nimenomaan sieltä. Jos katsellaan -
eri uskonnollisia ja hengellisiä lähtökohtia ympäri maailman, -
ne ovat usein kollektivistista moraalia -
ja yhteisön omaa itsesääntelyä tai tms.
Mutta se valtava moraalinen ja eettinen vastuu, -
jonka juutalaiseen perinteeseen pohjaava kristinusko -
asettaa nimenomaan yksilön omille eettisille valinnoille, -
niin se on aivan keskeinen virstan- pylväs ja sellainen rakennetekijä, -
joka yhteiskuntajärjestystämme ja ajatteluamme jäsentää.
Eikä vähiten se, että koko tämä perusajattelu, -
kristillinen kertomusperinne ja uskontotausta, -
heijastuu taiteeseemme, ajatteluum- me ja yhteiskunnalliseen pohjaan.
Jos tätä pohjaa ei oikein tunneta tai jos se syrjäytetään, -
sitä ylenkatsotaan tai se halutaan painaa taustalle, -
niin näen, että sillä pahimmillaan on hyvin vakaviakin seurauksia -
koko läntiselle perinteelle, johon yhteiskuntamme lopulta pohjaa.
Yksi tapaus, joka on puhututtanut hyvin monia, -
selvästi myös meidän TV-ohjelman katsojia, oli tämä tapaus, -
jossa oltiin epävarmoja siitä, voiko lapsia viedä joulukirkkoon.
Huomasin, että otit tähän kantaa blogissasi.
Siinä oli vähän erilaista tulkintaa perustuslakivaliokunnan päätöksistä.
Voisitko kertoa omin sanoin, mistä tässä mielestäsi oli kysymys?
Kyse on pitkälti laajemmastakin yhteiskunnallisesta keskustelusta, -
josta tämä tapaus on ollut vain yksi esimerkki.
Meillä on tiettyä yhteiskunnallista tendenssiä, -
jossa on pyritty korostettuun uskontoneutraliteettiin -
ja haluttu luoda jokin uskonnollinen tyhjiö, -
jossa ei ole näkyvillä tai kovin korostettuna mitään, -
joka voitaisiin tulkita jotenkin uskonnolliseksi -
tai omaan hengelliseen perintöömme liittyväksi.
Tätä on perusteltu uskonnonvapaus- näkökohdista, -
maahanmuuttoon liittyvällä uskon- nollisella monimuotoistumisella -
ja monella muulla seikalla. On ollut myös aktiivisia ateisteja, -
jotka tätä ajattelua ovat edistäneet.
Siinä on korostunut negatiivisen uskonnonvapauden käsite: -
vapaus olla uskomatta. - Kyllä.
Sekin on keskeinen rakennetekijä läntisessä yhteiskunnassa.
Ei ole pakko kuulua uskonnolliseen yhdyskuntaan -
eikä harjoittaa uskontoa. Tämä on keskeinen perusoikeus.
Mutta tässä ajattelussa usein on viimeaikaisissa keskusteluissa -
vähän unohtunut myös positiivisen uskonnonkäsite.
Kun on vapaus olla uskomatta, niin on vapaus uskoa, -
kuulua uskonnolliseen yhdyskuntaan ja harjoittaa hartautta jne.
Kyllä. - Tämä puoli on usein tästä jäänyt.
On jopa tulkittu niin, että vain siksi, -
että ehkä jotkut oppilaat eivät kuulu uskonnolliseen yhdyskuntaan -
tai eivät halua osallistua esim. kirkkotilaisuuteen, -
niin tulisi rajoittaa myös niiden oikeutta, -
jotka perhetaustansa takia ym. haluavat ylläpitää perinteitä.
Samalla siinä ajattelussa on vähän unohtunut myös se, -
että on myös monia perinteitä, -
joilla on hengellinen/ uskonnollinen tausta, -
mutta joita voidaan luonnehtia jo osaksi kansallista kulttuuria.
Samalla tulisi siis ymmärtää myös, että näiden perinteiden suojaaminen -
liittyy myös kansallisen kulttuurimme omaleimaisuuteen.
No, tätä keskustelua on tietysti käyty ylimpien laillisuusvalvojien -
ja perustuslakivaliokunnan toimesta - ja joskus välilläkin. - Kyllä.
Varmasti tänäkin keväänä tullaan tätä keskustelua vielä käymään.
Näissä asioissa viimeisen kymmenen vuoden aikana -
perustuslakivaliokunta on kyllä ollut jonkinlainen -
positiivisen uskonnonvapaustulkinnan turva. - Kyllä.
Meillä juuri perustuslakivaliokunta on katsonut tämän tärkeäksi.
Se on nimenomaisesti linjannut esim. siten, -
että jonkun virren, Suvivirren tms. laulaminen koulun juhlassa -
ei vielä tee siitä hartauden harjoittamista -
eikä siten sodi myöskään tätä nega- tiivista uskonnonvapautta vastaan, -
joka yhtä lailla on keskeinen perusoikeus.
Näihin juutalaiskristillisiin arvoihin liittyy myös -
antisemitismi, joka on kasvanut Euroopassa viime vuosina, -
jopa väkivallantekoihin ja ihan murhiin ja terrorismiin.
Huomasin sinun käsitelleen myös tätä blogikirjoituksessasi.
Katsojiamme kiinnostaa, miten tulit tietoiseksi antisemitismistä -
nimenomaan nykyaikana tässä ajassa, jota elämme.
Voiko sitä mielestäsi jotenkin kitkeä, -
kun se näyttää olevan osa eurooppa- laista elämää ja yhteiskuntaa?
Rotuun, uskontoon tai kansalliseen taustaan perustuvaa vihaa -
on aina ollut ja sitä on kohdistunut eri ryhmiin.
Näen, että antisemitismi on monin tavoin erityistapaus -
tässäkin kategoriassa. Se on ollut historiallisesti -
systemaattisempaa, pitkäaikaisempaa ja usein myös olennaisesti -
väkivaltaisempaa ja rajumpaa kuin muut vastaavat negatiiviset ilmiöt.
Sen sosiologista pohjaa voi pohtia monesta eri näkökulmasta.
Itse olen pohtinut näin, että voi- makkuuden osataustana lienee ollut,
että usein etniset/uskonnolliset vähemmistöt kansojen keskellä -
ovat olleet valtaväestöä keskimäärin huonommassa asemassa.
Jos viha on kohdistunut alaspäin, se on saanut tiettyjä muotoja.
Juutalaiset ovat kautta historian olleet aika hyvin pärjäävä väestö -
myös vähemmistönä eri maissa. Jos on vaikuttanut siltä, -
että juutalaiset pärjäävät jopa kantaväestöä paremmin, -
niin vihaan on voinut sisältyä myös kateutta, katkeruutta ym., -
jotka ovat ruokkineet mielikuvituksel- lisia salaliittoteorioita, -
mikä on entisestään yllyttänyt tähän vihaan.
Otit kantaa erityisesti Malmön tapahtumiin.
Malmössähän on esiintynyt hyvin räikeää ja näkyvää väkivaltaa.
Se on tullut ikään kuin toiselta vähemmistöltä.
Voisitko kertoa tässä, mikä oli sinusta siinä niin huolestuttavaa -
ja miten nimenomaan sellaista vihaa vastaan voitaisiin käydä?
Malmön tapauksesta kirjoitin jo yli 10 vuotta sitten. - Kyllä.
Se ei ole käynyt yhtään vähemmän ajankohtaiseksi.
Siinä erityisen karmivalla tavalla ironiseksi asian tekee se, -
että eurooppalaiset 2. maailmansodan kauheuksien johdosta -
vaikuttivat saaneen aika hyvän rokotteen, -
tätä sairaalloista ajattelutapaa vastaan.
Eurooppa nimenomaan halusi tehdä selvän pesäeron niihin aatteisiin, -
jotka näihin kauheuksiin olivat johtaneet.
Osaltaan tämän kautta he halusivat painaa kansallistunnetta alas, -
koska pelkäsivät sen voivan yllyttää taas juutalaisvihaan.
Osittain se oli tausta myös sille, -
että maahanmuutto Lähi-idän maista ja Afrikasta lisääntyi Eurooppaan.
Sitten se karmealla tavalla ironinen asia on tämä.
Vaikka Eurooppa paraatiovellaan torjuu antisemitismin, -
niin osaltaan islamilaisen maahanmuuton kautta -
Lähi-idässä erittäin aggressiivisesti muhineet -
juutalaisvastaiset asenteet ovat jälleen saapuneet Eurooppaan.
Tämä näkyy erityisesti Malmössä.
Tämä ei silti nykyään ole antisemitismin koko kuva.
Islamilaisilta maahanmuuttajilta tuleva antisemitismi on yksi osa ongelmaa.
Toinen osa on vasemmistolainen Israel-vastaisuusilmiö, -
joka usein saa aika antisemitistisiä piirteitä.
Sitten viime aikoina on - ihme kyllä - valitettavasti -
nostanut päätään myös kaikkein vanhakantaisin, -
äärimmäiseen kansallistunteeseen -
ja mielikuvituksellisiin salaliittoteorioihin pohjaava -
äärinationalistinen antisemitismi.
No, puhutaan Israel-kritiikistä. Viittasit siis tähän, -
että Israelista on tullut ikään kuin ukkosenjohdatin.
Mietitään hetki! Haluaisin kuulla, miksi Israel, -
joka on ainoa demokratia Lähi-idässä -
ja monella tavalla kulttuurillisesti meitä hyvin lähellä, -
miksi Israel on nimenomaan tämän kritiikin kohde?
Erinomainen kysymys, johon ei ihan yksiselitteistä vastausta liene.
Taustalla on varmaan asenteita jostain kylmän sodan ajalta. - Niin.
Silloiset vasemmistoliikkeet omaksuivat -
hyvin Neuvostoliitto-lähtöistä propagandaa. - Kyllä.
Kun Israel oli vahvasti USA:n tukema, -
ja arabimaat tukeutuivat enemmän Neuvostoliittoon tietyin osin, -
niin tämä vaikutti eurooppalaisten asennoitumisiin.
Senkin olen havainnut, että joidenkin eurooppalaisten on -
paljon helpompaa kritisoida oman kaltaisiaan yhteiskuntia.
Hirvittävästi nostetaan tikun nokkaan USA:n/Israelin tapahtumia.
Samalla sivuutetaan täysin tosi räikeät ihmisoikeusloukkaukset -
esim. Iranissa, Saudi-Arabiassa tai Kiinassa.
Tällaiset asiat voidaan sivuuttaa täysin.
Tämä on varmasti yksi tekijä. Sitten on varmaan myös -
hyvin pitkälti vanhoihin antisemitistisiin ajatustottumuksiin -
perustuvia ajatuksia, joista sittenkään tähänkään mennessä -
ei valitettavasti olla päästy eroon.
Wille Rydman, olet lainsäätäjä.
Tämä on äärimmäisen vastuullinen tehtävä.
Lakihan on ikään kuin kansakunnan sielu.
Lakimme heijastavat sitä, mitä me kansana haluamme.
Minkä näemme hyvänä ja minkä näemme pahana -
tai oikeana ja vääränä.
Kun puhutaan Israeliin ja juutalaisiin kohdistuvasta antisemitismistä -
emmekä halua varmaan kieltää vapaata puhetta, -
niin mikä on se keino, mitä voisimme tässä yhteiskuntana tehdä -
kitkeäksemme tämän antisemitismin?
Itse olen hyvin laajan sanavapauden kannattaja. - Kyllä.
Uskon pohjimmiltani siihen, -
että ainakin pitkällä tähtäimellä paras argumentti voittaa, -
ja huonot argumentit joutuvat häpeään.
Joskin taidamme elää vähän murrosvaihetta.
Meillä tiedonvälitystavat ovat nopeasti muuttuneet olennaisesti.
Joitakin vuosikymmeniä sitten printtimedialla -
eli painetulla lehdellä oli hyvin keskeinen, jopa monopoliasema -
tiedonvälityksessä tietysti TV:n ja radion ohella.
Kaikissa tiedotusvälineissä oli myös riittävä filtteri.
Niin kyllä. - Jos tuli ihan seinä- hulluja mielipidekirjoituksia, -
niin ei itseään kunnioittava lehti ehkä sellaisia julkaissut.
Asian kääntöpuoli on sitten se, että monet relevantitkin huomiot -
saattoivat jäädä tiedonvälityksessä vähän pimentoon.
Nyt netti on demokratisoinut tätä hyvässä ja pahassa. - Niin.
Mediatalot eivät voi samalla tavoin kontrolloida sanomisia.
Usein relevantitkin paljastukset voivat tulla paremmin julki.
Toinen puoli on se, että sähköinen verkottuminen on johtanut siihen, -
että myös erilaiset seinähullut löytävät helpommin toisensa.
He voivat muodostaa omanlaisiaan yhteisöjä, joissa he ruokkivat -
omia häiriintyneitä maailmankuviaan salaliittoteorioineen.
Osittain uskon tiettyjen aikamme hyvin antisemitististen ilmiöiden -
pohjaavan tähän. Mitä lainsäätäjä tähän voi tehdä?
Se onkin vaikeampi juttu. Siinä pitää puntaroida -
aika isojen kysymysten välillä. Yhtäältä sanavapauden kanssa, -
mutta sitten senkin, että ei sananvapaudenkaan tarkoitus ole -
mahdollistaa esim. yllyttämistä rikokseen. - Niin.
Lisäksi demokratiaa täytyy jossain määrin suojata disinformaatiolta.
Kyllä valheellisten väittämien ja uutisten levittäminen on myös -
tiettyjen ei-demokrattisten valtiollisten toimijoiden intressissä.
Vakava kysymys tämäkin vaatien toi- menpiteitä ja osin lainsäätöäkin.
Elämme hyvin merkillistä aikaa.
Jos katsomme hetken historiaa taaksepäin, niin tiedämme, -
että levottomina aikoina tai murrosaikoina -
usein etsitään syntipukkia ja tällaiset näkemykset leviävät.
Jos kaikki jatkuisi tasaisena ja normaalina, -
ne eivät ehkä saisi niin valtavaa julkisuutta.
Sosiaalinen media on tässä myös totta kai hyvin tärkeä.
Meillä on vielä muutama minuutti aikaa, niin haluan kysyä tätä.
Monet kansalaiset odottavat kansanedustajilta -
myös moraalista johtajuutta.
Onko jotain, jota haluat sanoa katsojille -
rohkaistaksesi heitä tämän ajan keskellä, -
joka on hyvin myllertävää ja vaikeaakin monille.
Itselleni ainakin tuottaa paljon lohtua, perspektiiviä -
ja kannustusta se, että lukee vähän historiaa.
Vaikka monia nykyilmiöitä on pidettävä huolestuttavina -
ja kaikkea ikävää tapahtuu, niin jos suhteuttaa -
aikamme tapahtumia menneeseen, on aikamoisia asioita nähty ennenkin.
Me elämme niin monin tavoin -
erinomaisen vaurasta, hyvää ja tervettä elämää.
Monet esivanhemmistamme pitäisivät nykymaailmaa -
suorastaan aivan utopistisena.
Vain muutama sukupolvi sitten elettiin -
ihan toisessa lapsikuolleisuuden, lukutaidottomuuden -
ja yhteiskunnallisten ongelmien maailmassa - Kyllä.
Meillä on sikäli asiat aika hyvin. Samalla on tietysti syytä muistaa, -
että on historiassa ollut aiemminkin sinänsä hyvien aikojen jaksoja.
Se ei ole silti tarkoittanut aina parempia seuraavia vuosia. - Niin.
Aika ajoin yhteiskunta ottaa myös takapakkia, -
ja negatiiviset kehitystrendit on syytä tunnistaa.
Niihin on syytä suhtautua varsin vakavasti.
Kyllä tämä aika on monella tapaa aika herkkä.
Monet aikamme ilmiöt ehkä saavat merkityksensä -
ja ymmärrämme niitä todella vasta muutaman vuosikymmenen kuluttua.
Usein oman aikansa ihmiset eivät aina edes osaa -
asettaa perspektiiviinsä niitä tapahtumia.
Vasta jälkikäteen se viisaus näyttäytyy -
ja paljastaa tapahtumien perimmäisen luonteen.
Kiitoksia, Wille Rydman, että olet ollut vieraanamme tässä jaksossa.
Hyvät katsojat, ensi jaksossa tutustumme -
Lähi-idän uusiin ilmiöihin, rauhan- sopimuksiin ja moniin mullistuksiin -
joita tuolla alueella tapahtuu.
Toivon, että olet mukana katsomassa ohjelman seuraavaa jaksoa.
Siihen asti näkemiin!
Arvoisa katsoja! Olet katsellut keskusteluani -
kansanedustaja Wille Rydmanin kanssa.
Puhuimme tärkeistä aiheista: juutalaiskristilliset arvot, -
jotka elävät ikään kuin murrosta -
ja antisemitismi, joka on nostanut päätään yhteiskunnassamme.
Jos nämä asiat ovat sinulle tärkeitä, -
niin harkitse tämän ohjelman kustannusten tukemista.
Voit tehdä niin soittamalla -
numeroon 0600-10177
Voit lahjoittaa pankkitilille käyttämällä ohjelman viitettä -
tai voit lahjoittaa netin kautta.
Sinun tukesi mahdollistaa näiden -
ja tämänkaltaisten ohjelmien tekemisen jatkossa.
Kiitos sinulle tuestasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare