Hei! Minun nimeni on Susanna Kokkonen.
Tällä TV7-kanavalla minulla on uusi ajankohtaisohjelma Tiimalasi.
Tiimalasi kuvastaa ajan kulumista:
aikaa, joka on käytetty ja aikaa, joka on vielä jäljellä.
Tämän ohjelman kautta peilaan historiaa -
ja ajankohtaisia yhteiskunnallisia ilmiöitä tuon historian valossa.
Tässä jaksossa vieraanani on Suomen juutalainen nuori kirjailija, -
perheenisä, helsinkiläinen Samuel Davidkin.
Keskustelen hänen kanssaan identiteetistä, antisemitismistä -
ja hänen kirjoistaan. Tervetuloa tähän ohjelmaan, Samuel Davidkin!
Kiitos paljon! - Voisin esitellä sinua -
hyvin monilla eri termeillä ja määreillä.
Aloitetaan vaikka ihan tästä Suomen juutalaisuudesta -
ja historian taustasta. Miten sinun sukusi tuli alun perin Suomeen?
Joo, osa suvustamme tuli Suomeen -
silloin ihan kantonistien joukossa.
Kantonistit olivat Venäjän tsaarin armeijaan -
nuorina poikina värvättyjä sotilaita. - Kyllä.
Siellä oli paljon juutalaisia.
Nämä juutalaiset sotilaat, joiden asemapaikka oli Suomessa, -
pyysivät lupaa saada jäädä tänne palveluksensa jälkeen.
Sellainen lupa myönnettiin, -
ja he saivat tuoda myös vaimojaan Suomeen.
Ja tuota, sieltä on siis osa.
Sitten tosiaan Davidkinin suvusta -
myös minun isoisoisäni tuli -
Pietarista vuonna 1918.
Hän tuli siis vallankumouksen mainingeissa sieltä Suomeen.
Tämä on siis se tarina, ja tosiaan kantonistien tarina menee -
vielä ihan sinne 1800-luvun puolelle.
Juuri näin. 1800-luvulta siis alkaa juutalaisten aika Suomessa.
Tavallaan siinä sitten edetään Suomen historian mukaisesti.
2. maailmansodassa juutalaiset taistelevat Suomen armeijassa jne.
Kyllä. - Sukuasi ilmeisesti meni Israeliin, kun Israel itsenäistyi?
Olenko väärässä? - Joo, myös näin.
Itse asiassa isovanhempani menivät sinne myös taistelemaan sodassa.
Pieni joukko nuoria Suomen juutalaisia meni sinne, -
ja he olivat siinä joukossa, mutta osa suvusta myös muutti sinne.
Isovanhempani tulivat sieltä takaisin sodan päätyttyä. - Okei.
Mennään nyt tähän todella mielenkiintoiseen asiaan -
eli kirjoittamiisi kirjoihin.
Näiden kirjojen nimetkin tavallaan -
ihan korvaa ajatellen vivahtaisivat Raamattuun -
eli Esikoisten lunastus ja Sodomasta pohjoiseen.
Sitten Rautakupoli-kirja viittaisi Israelin puolustusjärjestelmään, -
joka v. 2014 Gazan sodan aikana toimi erittäin hyvin.
Puhutaan siis kirjoista, jotka ovat jännittäviä, -
liittyvät maailmanpolitiikkaan. Niissä on myös -
sellainen juutalainen mystiikka, -
joka osalle katsojista on ehkä tuntemattomampaa, -
mutta hyvin vahvasti mukana.
Tavallaan uskonnollinen elementti yhdistyy seikkailuun.
Tässä pöydällä näkyy tämä trilogia.
Kannattaa lukea kaikki kolme kirjaa.
Helsinki ja yleisempi Suomen kulttuurihistoria on -
myös hyvin vahvasti läsnä näissä kirjoissa.
Kertoisitko hieman, miten täällä Helsingissä voi päästä selville -
näistä jännittävistä vakoilu- ym. kuvioista?
Kuka tekee tutkimuksen, miten nämä kirjat kirjoitetaan?
Joo, se on toki laaja kysymys. Sanoisin kaiken lähtevän siitä, -
että aihe on jollain lailla kutkuttanut minua, -
ollut minulla mielessä pitkään.
Sitten haluan kertoa siitä muille.
Se on oikeastaan kaiken lähtökohta.
Juutalaisuus on ollut yksi sellainen asia, -
josta koen, että Suomessa monet eivät edes tiedä, -
että täällä on juutalaisia. - Niin. - Monet taas tietävät, -
mutta eivät kuitenkaan tunne kovinkaan paljon juutalaisuutta.
Siis juutalaista ajattelua tai historiaa tms.
Niistä olen halunnut kertoa ja samalla tosiaan kirjoittaa -
tällaisia jännityskirjoja, dekkareita.
Sitten se toinen asia tietenkin on nimenomaan se, -
että lukijat olisivat kiinnostuneita siitä.
Toki sitten koetan miettiä myös tosi paljon lukijaa -
siinä kirjoitusprosessissa.
Miten Helsingissä pystyy kaikkea tätä tutkimaan?
No, paljon on tietenkin sellaista, minkä kanssa olen kasvanut, -
mikä on siis todella tuttua jo ollut pitkään minulle.
Tällaisiin kirjoihin täytyy myös kuitenkin tehdä tutkimustyötä -
- todella paljonkin. Nykyaikana tietenkin verkko on -
todella keskeinen apu.
Olen kyllä myös käynyt näillä kaikilla tapahtumapaikoilla. - Okei.
Tai siis keskeisillä tapahtumapaikoilla.
Esim. näitä kirjoja varten kävin Lontoossa, Berliinissä ja Roomassa.
Se, että pääsee sinne paikan päälle, -
niin se on kyllä todella tärkeää. Sitten myös on ollut -
paljon lukemista. Sitä on täytynyt tehdä.
Siis lehtiä, kirjoja -
ja sitten ihan tarttuu puhelimeen ja soittaa jollekin, -
joka tietää jostain paljon enemmän kuin minä.
Niin kuin jostain tietystä paikasta tai tietystä teemasta tms.
Se tutkimustyö vie kyllä paljon tästä koko prosessista.
Mutta toki kaikki ei ole suunnittelua.
Kun itse kirjoittaa kirjaa ja on se tyhjä ruutu siinä, -
niin kyllä paljon luovuutta tapahtuu myös silloin.
Kun ne sanat muodostuvat sinne, niin silloin vasta tietää, -
mihin suuntaan kannattaa ehkä lähteä jne.
Jossakin mainitsit aikoinaan, -
että isoäidilläsi oli aika tärkeä vaikutus sinuun ja kirjoittamiseen.
Samassa yhteydessä mainitsit anti- semitismin, jota hän koki. - Joo.
Miten antisemitismi on ollut läsnä sinun elämässäsi?
Oletko kokenut antisemitismiä?
Olen kokenut sitä, mutta en voi sanoa, että kovinkaan paljon.
Tässä kyllä siis koen, että esim. Suomen juutalaisten tilanne -
verrattuna isoäitini tilanteeseen 2. maailmansodan aikana ja muuten, -
on toki paljon parempi.
Se, miten hän ja hänen sukupolvensa on sitä kokenut, -
niin silloin on ollut varmasti ihan aito karkotuksenkin uhka.
Niin. - Ja saksalaisille luovutuksen uhka on leijunut -
silloin kyllä heidän päällään.
Ja sitten tällainen juutalaisten yksilöiminen -
vihan kohteeksi oli hyväksyttä- vämpää tässä yhteiskunnassakin.
Kyllä. - Isoäitini on kertonut koulukokemuksistaan.
Siksi hänet saatettiin - koska hän oli ainoa juutalainen -
laittaa tekemään jotain, esim. seisotettiin häntä -
tai muuta vastaavaa. - Ymmärrän.
Se ehkä yleisin antisemitismi- kokemus, -
minkä minä ole kokenut, on ollut ehkä se, -
että sanaa 'juutalainen' käytetään haukkumasanana.
Se ei edes ole välttämättä aina kohdistunut minuun. - Niin.
Olen vain huomannut, että joku sanoo sen jollekin muulle -
ihan vain haukkuakseen häntä.
No, se on tietenkin koskettanut.
Sitten olen mennyt siihen kertomaan, -
miksi näin ei ehkä kannattaisi tehdä. - Okei.
Toki myös sanoisin Israelin suhteen, -
että Israel on monesti ollut ihmissuhteissa välillä -
sellainen kuuma peruna.
En sano, että tätäkään tapahtuisi koko ajan.
On kuitenkin ollut sellaista, -
että jos juutalaisena tukee Israelia, -
niin jotkut ihmiset voivat kokea sen jollain lailla raskaasti.
He eivät enää voi välttämättä suhtautua minuun täysin samoin.
Se on yksi piirre tässä myös.
Jos ymmärrän oikein, niin anti- semitismi on muuttanut muotoaan -
näiden vuosien aikana. Nyt tulen hyvin tärkeään kysymykseen.
Onko antisemitismi hyvin tärkeää juutalaiselle identiteetille -
vai määrittääkö joku muu asia -
Euroopan juutalaisen tai vaikka Suomen juutalaisen identiteettiä?
Joo, sanoisin näin, että jos antisemitismi sinänsä -
määrittää jonkun juutalaisen identiteettiä... - Niin.
...niin sillä on kyllä hyvin heikko identiteetti jo lähtökohtaisesti.
Kyllä näen sitäkin, -
että jos hyvin assimiloitunut juutalainen, -
joka ei ole kovin tietoinen omasta taustastaan, -
kohtaa antisemitismiä, niin se laittaa hänet pohtimaan, -
mistä tämä ilmiö tulee juuri minua kohtaan. - Niin.
Mutta kyllä sanoisin, että edelleen nykyään -
Euroopan juutalaisen identiteetin lähteet ovat -
kyllä ehkä aika perinteisiä.
Juutalainen uskonto ja sitten Israel -
ja sionismi ovat yhdistäviä tekijöitä.
Sitten ihan sellainen kansallinen juutalaisuus, -
että ollaan tietoisia siitä, että meillä on yhteinen tausta.
Meillä on yhteisiä kokemuksia. - Joo. - Jotkut kuvaavat sitä -
jopa vähän kuin perheeksi.
On tietynlaiset ajattelutavat ja tavat.
Joo, niin.
Ymmärrän, joo. Juutalaisen identiteetin ei pitäisi tulla -
antisemitismistä, joka on negatiivinen asia.
Sen pitäisi olla niin vahva, että se kestää antisemitismin edessä -
tai kohteena, jos ymmärrän oikein.
Joo, kyllä näin sanoisin.
No, nyt mainittiin Israelin valtio aikaisemmin.
Näetkö niin, että jos antisemitismi on muuttanut muotoaan, -
niin onko nyt Israel nykyajan antisemitismissä se punainen vaate?
Tai miten tätä pitäisi ymmärtää? Mikä on tämän päivän ilmiö sitten?
Joo. No, se ilmiö on laaja -
ja se ilmiö on monella taholla.
Israelin valtio on ehdottomasti aivan keskeinen. - Niin.
Mutta ei ainoa toki.
Kyllä sanoisin, että nykyään on olemassa vielä -
ns. vanhaa antisemitismiäkin, joka on enemmän oikeistoantisemitismiä.
Siis äärioikeistoa tarkoitan.
Sellaista hyvin suoraan kehen tahansa juutalaiseen kohdistuvaa.
Sitä on. Sitten on tosiaan...
Sanoisin, että vasemmalla taas on enemmän -
tätä Israelin valtioon kohdistuvaa vihamielisyyttä. - Niin.
En tietenkään puhu sellaisesta, -
että Israelia kritisoitaisiin jostain tietystä päätöksestä tms.
Se on ihan legitiimiä. Mutta sellainen, -
että Israelin motiivit nähdään jatkuvasti kauhean pahoina -
ja se otetaan kaikkien valtioitten joukosta erityiseen tarkkailuun -
ja kritiikin kohteeksi, niin sellainen ajattelu elää tosiaan.
Sitten on tietenkin Lähi-idän alueella -
tällainen fundamentalistinen -
ääriuskonnollinen ajattelutapa. - Kyllä.
Se on sitten myös se uhka.
Tätä on siis tosi monessa paikassa ja se tulee vähän eri suunnista.
Niin. Jos ajatellaan vaikka Robert Wistrichiä.
Professori ei enää ole valitettavasti kanssamme, -
mutta hän oli tällainen koko maailman luottama auktoriteetti -
antisemitismikysymyksissä.
Hän aina luonnehti sitä termillä 'vanhin viha'. - Joo.
Siis viha, joka on aina ollut olemassa, -
mutta viha, josta englanniksi sanottaisiin 'persistent' -
eli tavallaan niin pysyvä, että siihen on hyvin vaikea vaikuttaa.
Kun me edelleen löydämme sitä ihmisten mielistä, -
niin tavallaan voidaan vetää se johtopäätös, -
että hän oli oikeassa. Eli tämä viha on aina ollut.
Mitä me voimme sille tehdä? Onko mitään tapaa sinun mielestäsi, -
miten voidaan vaikuttaa tähän?
Joo tosiaan. Kyllä ymmärrän tämän, mitä Wistrich sanoi.
Se on minun mielestäni varmaan totta.
Niin kuin juuri tämä, että se on hyvin sitkeä viha.
Ja sen perussyitä on oikeasti vaikea ymmärtää.
Minä olen ainakin kokenut näin, -
että siihen on todella vaikeaa tarttua.
Meidän on ehkä mahdotonta sanoa, mistä se tarkalleen johtuu.
On kuitenkin myös tärkeää nähdä, että se on aina huono asia.
Kuitenkin antisemitismi on -
kaikkein yleisimmin liittynyt totalitaristisiin ideologioihin.
Niin. - Ja yksilöiden vapauden ja elämän -
rajoittamiseen ja tuhoamiseen -
- siis laajemminkin. Monesti antisemitismi on ollut vain se eka.
Kyllä. - Sellainen juttu, josta se lumipallo on lähtenyt -
muihinkin suuntiin.
Mielestäni tärkeää on taistella sitä vastaan.
Miten sen voi tehdä?
Olen optimistinen sen suhteen, että sitä voi tehdä.
Sitä vastaan voi taistella. - Niin. - Jos katsomme -
tämän ilmiön... liikkuvuutta.
Vaikka se on ehkä vanhin viha, niin silti se elää.
Se on eri paikoissa ja se liikkuu.
Tämä kaikki antaa minulle kuitenkin sellaisen tunteen, -
että se ei ole kiveen hakattu asia, -
jota ei voisi ollenkaan muuttaa. - Joo.
Minä kyllä lähtisin siitä, -
että tiedolla -
ja keskustelulla ja vastaan sanomisella... - Niin.
...päästään jo pitkälle.
Siltä ei saa sulkea silmiä, -
vaan sitä pitää myös kuunnella -
ja yrittää nähdä se, -
että kuinka se on kuitenkin fiktiota.
Kyllä. - Antisemitismin keskeiset väitteet salaliittoteorioista -
ja kaikesta mahdollisesta eivät perustu todellisuuteen.
Niin kyllä, ehdottomasti.
Nyt Israelin valtio on mainittu tässä useammassa yhteydessä -
niin kuin positiivisella puolella.
Mikä on ollut Israelin valtion perustamisen vaikutus -
Euroopan juutalaisuuteen?
Kyllä koen, että se on ollut tosi suuri.
On kuitenkin se kokemus, että juutalaiset ovat -
kansa muiden joukossa, -
että juutalaisilla on oma valtio. - Niin.
Juutalaiset päättävät omasta kohtalostaan.
Se on tuonut kyllä paljon itsetuntoa -
ja samalla tasolla olemisen tunteen -
varmasti monille juutalaisille. - Niin.
Se "maattomana vaeltaminen" ei ole siis kohtalo, -
vaan me voimme vaikuttaa omaan tulevaisuuteemme.
Se on ollut sikäli hyvin tärkeä asia.
Muuten juuri se, että Israel ja arabimaat ovat -
viimeisen vuoden aikana tehneet paljon rauhansopimuksia, -
niin se mielestäni puhuu juuri siitä, -
että näitäkin asioita voidaan muuttaa.
Jos minulle olisi sanottu kolme vuotta sitten, -
että kohta on monen maan kanssa rauhansopimus, -
niin en olisi uskonut sitä. - Niin.
Nämäkin asiat todella voivat muuttua.
Mutta totta kai sen vihan kanssa täytyy olla todella -
myös sillä lailla realiteeteissa.
Pahimmillaan antisemitismi voi leimahtaa murhaavaksi vihaksi.
Tästä syystä ei tietenkään voi olla liian optimistinen tästä, -
vaan pitää todella olla myös hyvin tietoinen näistä asioista.
Niin, kyllä ehdottomasti.
Puhuit totalitäärisistä valtioista tai liikkeistä, -
joissa usein antisemitismi on ollut ensimmäinen.
Sitten, kun se on noussut, ja juutalaisiin on kohdistunut -
näitä ikäviä toimenpiteitä, rajoituksia, lakeja, niin on seurannut -
muitakin ryhmiä, joihin ne ovat kohdistuneet.
Israelhan on ainoa demokratia Lähi-idässä. - Joo.
Ja selkeästi on valtava yhteiskunnallinen keskustelu, -
jota käydään koko ajan. Niinpä Israeliin kohdistuva arvostelu -
ei aina ole vaan kritiikkiä, vaan usein peittää myös antisemitismin, -
kun puhumme kuitenkin alueen ainoasta demokratiasta.
Niin, kyllä koen...
Kyllä koen, että näin on, -
että se ei aina peitä antisemitismiä.
Toki juutalaisetkin ovat keskenään monesta asiasta -
politiikkaan liittyen eri mieltä.
Mutta jos Israelin olemassaolo kyseenalaistetaan, -
tai kaikki kritiikki kohdistetaan vain Israeliin, -
niin silloin sanoisin, että mennään antisemitismin puolelle.
Niin, kyllä. Ja tämä kuuluu moniin antisemitismin määritelmiinkin, -
että pakkomielteen omainen, vain Israelin valtioon kohdistuva huomio -
täyttää antisemitismin tunnusmerkit, joita on olemassa.
Samuel Davidkin, tämä on ollut todella mielenkiintoinen keskustelu -
ja uskon, että katsojiamme se on avartanut, avannut heidän silmiään.
Myös näissä kirjoissa puhutaan niin paljon juutalaisuudesta -
ja meille ehkä tuntemattomastakin, -
vaikka monet ovat käyneet Israelissa ja sitä kautta tuntevat.
Onko jotain, jota haluaisit sanoa tässä lopussa katsojillemme?
No, joo. Oikeastaan halusin jakaa yhden syyn, -
miksi kirjoitin juuri viimeisimmän kirjani Rautakupolin.
Siihen liittyy minulle -
jollain lailla koskettava tarina Rembrandtista, -
joka asui keskellä juutalaisia Amsterdamissa.
Kyllä. - Silloin 1600-luvulla.
Kun minulle valkeni, että hän oli tehnyt -
yhdessä kuuluisimmissa maalauksistaan virheen -
yhdessä heprean kirjaimessa.
Sitten kun minulle valkeni se, että hän oli tehnyt maalauksen muuten -
juutalaisen rabbiinisen tradition mukaan, -
niin sitten...
No, kaikki tämä tutkimus Rembrandtiin liittyen... - Kyllä.
...se oli minulle myös toivon osoitus.
Jopa siihen aikaan siis eli paljon ihmisiä, -
joita voisi sanoa filosemiiteiksi. - Kyllä.
Uskon, että se sama on tänä päivänä totta myös.
Kiitoksia, Samuel Davidkin! Ensi jaksossa vieraanani on -
kokoomuksen kansanedustaja Ville Rydman.
Keskustelemme antisemitismistä ja suomalaisesta yhteiskunnasta, -
juutalaiskristillisistä arvoista.
Muistathan olla mukana tuossa seuraavassa jaksossa.
Siihen asti näkemiin!
Katsoit juuri Tiimalasi-ohjelmaa.
Siinä kirjailija Samuel Davidkin ja minä keskustelimme -
juutalaisesta identiteetistä ja antisemitismistä.
Jos ohjelma puhutteli sinua, tue ohjelmaa -
puhelimitse numerossa 0600-10177 -
noin 12 euron summalla.
Voit käyttää myös pankkitiliä muistaen ohjelman oman viitteen.
Myös netissä voit lahjoittaa. Kiitos tuestasi!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare