Jumalan armoa ja rauhaa teille rakkaat!
Tervetuloa seuraamaan Tie on valmis -ohjelmaa!
Nyt katsomme hyvin erikoista sanankohtaa jälleen.
Ilmestyskirjan 5. luvusta jakeesta 8.
"Ja kun se oli ottanut kirjan, niin ne neljä olentoa -
ja kaksikymmentä neljä vanhinta lankesivat Karitsan eteen, -
ja heillä oli kantele kullakin, -
ja heillä oli kultaiset maljat täynnä suitsutuksia, -
jotka ovat pyhien rukoukset..."
Sitten vielä 8. luvusta jae 3 -
samaa Ilmestyskirjaa: "Ja tuli eräs muu enkeli -
ja asettui alttarin ääreen pitäen kultaista suitsutusastiaa, -
ja hänelle annettiin paljon suitsukkeita pantavaksi -
kaikkien pyhien rukouksiin kultaiselle alttarille, -
joka oli valtaistuimen edessä."
Halleluja!
Siis kultaisia suitsutusastioita.
Kultaisia, jotka olivat täynnä pyhien rukouksia.
Olin kerran rukouspäivillä -
ja tämä sanankohta yhtäkkiä tuli mieleen.
Rupesin miettimään, mitä varten ne ovat kultaisia.
Siis ne astiat, joissa ovat suitsukkeet ja rukoukset.
Ilmestyskirjahan puhuu myöskin symbolein.
Mutta mitä varten ne ovat kultaisia?
Olisiko saviastia hyvä, kuten joskus tulee esille, -
että me ihmiset olemme semmoisia saviastioita?
Kun minä sitä pohdin, -
niin yhtäkkiä tuli mieleen -
valtavan paljon asioita, -
mitä minäkin olen kokenut ja kuullut.
Tulin siihen tulokseen, -
että rukoukset ovat kultaisessa maljassa sen tähden, -
koska Herra haluaa ne säilyttää.
Halleluja! Herra haluaa ne säilyttää.
Niinpä minä muistin, että oman sukukunnan historiassa -
meillä oli sellainen isoäiti, -
jonka suku oli rukoilevaisia silloin kauan sitten.
Isoäiti lähti taivaan kotiin vuonna 1942.
Minä en häntä koskaan ehtinyt nähdä täällä, -
mutta hän oli rukouksen ihminen.
Hänet oli heti opetettu siihen, että tulee rukoilla.
Sitten hänelle kirkastui pelastus mahtavalla tavalla.
Hänen rukousaiheensa oli tietysti oma iso perhe.
Se oli iso maanviljelystila ja lapsia taisi olla 10.
Rukousaiheita siis oli kyllä.
Meni vuosia, vuosikymmeniä.
Näytti siltä, että vastausta ei tule.
Mummi lähti taivaan kotiin vuonna 1942, -
ja sitten pian loppui sota.
Hänen lapsiaankin oli siellä mukana kolme vai neljä, -
niin kuin minun isänikin - siellä sodassa.
Ei mitään sen ihmeempiä, -
mutta kaksi vapaakirkollista -
evankelistaa, myöskin sodassa olleet veljet, -
saivat johdatuksen tulla Etelä-Pohjanmaan järviseudulle.
He tulivat sinne Höykkylän kylään ja vanhan Tynjälän isoon taloon.
He kysyivät, saisivatko he pitää seuroja.
Niinhän siihen aikaan oli semmoinen tapa muillakin paikkakunnilla.
Niin he tulivat siihen ja isoisä sanoi: "Kyllä!"
Jämerä ukko! "Kyllä saa tulla!"
Sota oli päättynyt.
Ihmiset olivat toisaalta herkässä kunnossa.
Tynjälän talo oli täynnä kuin nuijalla lyöty.
Minun isänikin istui jumalattomana -
siellä kokouksessa sodasta juuri tulleena - kuuntelemassa.
Hän sanoi, että nuoret veljet rupesivat ensimmäistä laulua -
säestämään ja laulamaan ja laulattamaan kansaa.
Hänen piti mennä näin. Väkeä oli paljon ja hän istui -
siellä semmoisessa kerrossängyssä, -
jossa oli verho.
Hän veti verhon eteen ja itki kuin pieni lapsi.
Katsos, siellä takana -
oli vuosikymmenien esirukoukset vuodatettu Herran edessä, -
että Herra ojentaisi kätensä tuon keskelle.
Sodasta palanneeseen kylään ja pitäjään jne.
Ajatelkaa, yhtäkkiä -
Jumalan Henki rupesi liikuttamaan ihmisten sydämiä.
Siinä kokouksessa -
muistaakseni 13 aikuista ihmistä -
polvistui ja halusi esirukousta.
He tulivat uskoon. Heidän joukossaan oli minun äitini.
Nämä veljet ihmettelivät, millainen voitelu!
He eivät tienneet, -
millaiset esirukoukset vuosien ja vuosikymmenten takaa -
oli laskettu tuon kokoussarjan ylle.
Katsos, ne olivat kultaisessa maljassa!
Se tarkoitti sitä, ettei oltu niitä rukouksia hyljätty!
Niiden täyttymiseen meni aikaa, mutta nyt tuli täyttämisen aika.
Siitä kolmen viikon kuluttua oli paljon jo tullut uskoon.
Sitten tulivat isä ja isoisä uskoon.
Jumalan Henki liikkui väkevästi! Ooh!! Herra vastaa.
Kun tämän sain sydämelleni täällä studiolla nyt, -
ajattelin puhua nyt profeetallista tekstiä monelle suvulle, -
joiden takana on esirukouksia jopa vuosien takaa!
Ja kun olet ajatellut, milloin tulee...?
Nyt alkaa, kuule, rukousvastausten aika!
Nyt se alkaa! Halleluja! Olen täällä kertonutkin tämän.
Siinä kokouksessa, missä isoisä ja isä tulivat uskoon, -
he eivät tienneet toisistaan, että kumpikin oli ollut polvillaan.
Kun he nousivat ylös, he näkivät toisensa.
Nämä eteläpohjalaiset miehet pyrskähtivät vielä itkuun.
Niillä oli ollut huonot välit perintöjen tähden.
Niin ne halasivat toisiaan ja pyysivät anteeksi.
Ja antoivat anteeksi!
Tuli rukousvastausten aika! Halleluja!
Me olemme astumassa täällä Suomessakin monissa paikoissa -
rukousvastausten aikaan!
Herra on kuullut ne rukoukset -
ja nyt tulee rukousvastausten aika. Halleluja!
Ja kuule, niin vaan kävi, -
ettei mennyt kuin vähän aikaa, -
niin Jumala antoi saarnaajan kutsumuksen isälle.
Isä saarnasi vuosikymmenet, -
niin että paljon ihmisiä tuli uskoon, pääasiassa Suomessa -
mutta muuallakin.
Rukouksiin taivas vastasi.
Sinäkin olet saattanut rukoilla niin paljon.
Itkien, toivoen, odottaen, mutta Herran Henki sanoo, -
että nyt astut rukousvastausten aikaan!
Avaa sinäkin sydämesi Jeesukselle, jos et vielä ole niin tehnyt!
Ja kuule, heti hulmahtaa Herran Henki sinun yllesi.
Se vahvistaa sinua ja antaa sinulle uskon, -
että Jeesuksen nimessä ja veressä kaikki synnit on anteeksiannettu.
Se hetki on nyt! Halleluja!
Jumalalla on näet varaa antaa. Ooh! Halleluja!
Siunattu Jeesus! Herra tekee väkeviä! Ooh! Sitä virtaa!
Kun kokoussarja siellä Alajärven Höykkylässä oli ohi, -
5 viikon sarja, niin ihmiset olivat jo oppineet -
menemään seuroihin. Yksikin mies tuli taas -
lapsuuskotiini ja kysyi: "Missäs täällä on...?"
"Ei täällä ole nyt. Täällä on rukousilta."
Tämä sanoi, ettei hän oikein...
Se jäi silti istumaan ja kuuntelemaan.
Yhtäkkiä, kun ruvettiin rukoilemaan, -
niin Pyhä Henki kosketti minun ujonluonteista äitiäni -
ja hän sai yhtäkkiä tämän tunnon: "Mene ja pane kätesi Oskarin ylle."
Äiti lähti kävelemään eikä isä uskonut, että niin voisi tapahtua.
Kun äiti pani kätensä Oskarin ylle, tämä oli kanveesissa -
ja pelastui siinä hetkessä! Herätys jatkui, -
koska takana oli niin paljon esirukouksia!!
Herra antaa nyt sinun tulla tämmöiseen aikaan, -
esirukouksien vastausten aikaan! Halleluja!
Meillä on ihana Herra! Nyt rukoillaan tässä.
Kiitos, Jeesus, että siunaat nyt tämän ohjelman seuraajia!
Kiitos, että heidän elämänsä ylle lasketaan voima ylhäältä!!
Kiitos, Herra, että he saavat ottaa vastaan Sinut!
Kiitos, että saan palvelijanasi julistaa nyt katuvalle sielulle -
Jeesuksen nimessä ja veressä kaikki synnit anteeksi! Kaikki!
Ja Herra, Sinä annat väkevän rauhasi.
Herra, Sinun siunauksesi menee eteenpäin. Halleluja! Halleluja!
Herralla on varaa antaa!
Siunaan sinut nyt. Ole siunattu!
Rukoile! Ota Raamattu esille -
ja lähde Uutta testamenttia lukemaan. Ja Jumalan voima toimii!
Toivotan sinulle Jumalan siunausta Jeesuksen nimessä ja veressä!
Aamen.
Hengen voimaa, sitä tarvitaan.
Hengen voimaa, yhä uudestaan.
Jumalan kansa, vyöttäydy voimaan, -
Hengen voimaan Pyhän Karitsan.
Kerran lausui Jeesus: "Tulta olen tullut heittämään -
ja kuinka toivonkaan sen syttyvän jo päällä maan."
Toivoton ihminen kun näkee tulen sen, -
uskaltautuu luokse ristin verisen.
Hengen voimaa, sitä tarvitaan.
Hengen voimaa, yhä uudestaan.
Jumalan kansa, vyöttäydy voimaan, -
Hengen voimaan Pyhän Karitsan.
Kansa tämä huutaa vapautta synnin lokahan.
He eivät ymmärrä, ett' synnin tie vie vaivahan.
Hengen tuli vastaus on tähän ongelmaan.
Tuli näyttää tietä kotiin taivahan.
Hengen voimaa, sitä tarvitaan.
Hengen voimaa, yhä uudestaan.
Jumalan kansa, vyöttäydy voimaan, -
Hengen voimaan Pyhän Karitsan.
Päivä tulee, jolloin Herran joukko Hengess' palava -
saa käydä taivaan riemuhun ja nähdä Karitsan.
Ystäväni, ethän tahdo jäädä lokahan?
Pyydä sydämeesi tulta taivahan.
Hengen voimaa, sitä tarvitaan.
Hengen voimaa, yhä uudestaan.
Jumalan kansa, vyöttäydy voimaan, -
Hengen voimaan Pyhän Karitsan.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare