Jumalan armoa ja rauhaa ja iloa!
Tervetuloa seuraamaan Tie on valmis -ohjelmaa!
Minä luen nyt Herran Sanaa -
Luukkaan evankeliumin luvusta 15.
Tutut hyvät sanat!
"Mutta poika sanoi hänelle: -
'Isä, minä olen tehnyt syntiä taivasta vastaan -
ja sinun edessäsi enkä enää ansaitse, -
että minua sinun pojaksesi kutsutaan'.
Silloin isä sanoi palvelijoilleen: -
'Tuokaa pian parhaat vaatteet ja pukekaa hänet niihin, -
ja pankaa sormus hänen sormeensa ja kengät hänen jalkaansa; -
ja noutakaa syötetty vasikka ja teurastakaa.
Ja syökäämme ja pitäkäämme iloa, -
sillä tämä minun poikani oli kuollut ja virkosi eloon, -
hän oli kadonnut ja on jälleen löytynyt.'
Ja he rupesivat iloa pitämään."
Te heti huomasitte, että tässä puhutaan -
tuhlaajapoikavertauksen asioista.
Tuhlaajapoika.
Kun ajattelen tuhlaajapoika- vertausta kokonaisuutena, -
niin voi sanoa, että se on suurten tunteiden kertomus.
Suurten tunteiden kertomus.
Ensinnäkin, kun tämä nuorempi veli -
ajatteli asiaa, hän päätti, että minä lähden.
Minä lähden täältä kauaksi matkalle.
Kotona on vähän jotenkin sidottu. Ei voi ihan itteään toteuttaa.
Ja hän lähti - kaukaiseen maahan.
"...ja siellä hän hävitti tavaransa eläen irstaasti."
Isä antoi hänelle vielä... perintöä mukaan.
Ne oli suuret "vapauden" tunteet.
"Nyt mä saan tehdä, mitä mä haluan!"
Niin se lähti sinne ja teki myös, mitä halusi.
Se oli melkoista meininkiä. Aivan järkyttävää!
Siellä hän menetti koko omaisuutensa.
Kuten muistatte, eräässä vaiheessa omaisuus oli loppu.
Sitten hän oli sikopaimenena ja yritti syödä sikojen ruokaa, -
mutta sitäkään ei enää annettu hänelle.
Siinä oli olleet ne valtavat tunteet.
Määrätynlaisen vapauden tunteet.
Nyt tulivat pettymyksen tunteet.
Ihan järkyttävät. Kaikki on mennyt.
Ilosta ei ollut puhettakaan.
Ne oli semmoiset.
Tässä on nämä kaksi. Niitä tulee vielä lisää.
Siis ensin vapauden tunne, että saa mennä syntiä tekemään kunnolla.
Sitten pettymyksen tunteet. Järkyttävät! Järkyttävät!
Olin Turussa pitämässä kokoussarjaa.
Siellähän on syksyisin paljon uusia oppilaita -
tullut opiskelemaan yliopistoihin ja muihin oppilaitoksiin.
Yhtäkkiä koin hengessäni, että siellä osa kokee -
juuri sitä suurta vapauden tunnetta.
Saa olla kaukana kotoa ja saa tehdä ainakin jonkin verran, mitä haluaa.
Siellä vähän tuli esille myös se, -
että jos lähtee jumalattomuuden polulle, -
niin ennen pitkää tulevat ne hirvittävät pettymyksen tunteet.
Minä oikein näin hengessä ja mun piti vähän varoittaa näitä nuoria.
Nyt jotenkin koen tässä, että minä puhun henkilölle, -
joka on kokenut näitä suuria tunteita.
Ensinnäkin tämä, että saa tehdä mitä vaan -
ja siellä elänyt sen mukaan.
Sitten osalla on jo se vaihe, että on rajut pettymykset.
Se vielä vei pikkuhiljaa epätoivoon.
Epätoivoon.
Se olikin myöskin sielunvihollisen tarkoitus, -
että kun kaveri on repinyt ittensä synnissä -
ja nyt kaikki on mennyt, niin tulee epätoivo.
Sitten sielunvihollinen tuli ehkä sanomaan: -
"Kuule, päätä päiväsi."
Sehän se on monien ihmisten kohdalla.
Suurten tunteitten jutussa on näin.
Sitten siellä epätoivon keskellä tapahtui jotain erikoista.
Tuhlaajapojasta sanotaan, että hän meni itseensä.
Hän oli kerrankin rehellinen itselleen -
ja sanoo siellä sitten: "Minähän kuolen täällä nälkään.
Isäni palvelijoilla on yllin kyllin ruokaa ja kaikkea, -
mutta minä kuolen täällä nälkään."
Sitten hän sanoi: "Minä nousen -
ja menen isäni tykö."
Valtavat tunteet ja pelot olivat siellä: -
"Ottaisiko isä minua enää vastaan, kun olen tämmöisessä tilanteessa?
Mitenkähän tässä käy?"
Niin hän lähti hiljalleen menemään.
Vielä sanon, että voit olla varma siitä, -
että tuhlaajapojan sielussa käytiin kovaa kamppailua.
Sitten piti tunnustaa, miten hirvittävän väärin hän oli elänyt.
Hän oli nyt mennyt niin pohjiaan myöten kuin olla ja voi.
Ja sitten pelko siitä, ottaisiko isä häntä vastaan.
Näin on myöskin monilla.
Sinäkin saatat nyt ajatella taivaan Isää tässä.
Voitko sinä tulla takaisin, kun olet kaiken menettänyt?
No niin, nyt sitten tässä muistatte.
Poika sanoo tehneensä syntiä taivasta vastaan -
ja isänsä edessä. Sen hän sanoo isälle.
Täällä oli semmoinen yksityiskohta, -
että hän nousi ja meni isänsä tykö.
"Mutta kun hän vielä oli kaukana, -
näki hänen isänsä hänet ja armahti häntä, -
ja juoksi häntä vastaan -
ja lankesi hänen kaulaansa ja suuteli häntä hellästi."
Tämä yksityiskohta: JUOKSI isä...
Itämaisen suuren plantaasin isäntä teki näin.
Muistan tästä saarnanneen evankelistan.
Hän sanoi, että tässä on yksi kohta, mitä harvoin huomataan.
Siellä oli traditiona, että kun tuhlaajapoika on kaiken vienyt -
ja vetänyt isänsä nimenkin lokaan, -
niin siellä oli vähän niin kuin kurikomppania.
Kun ne kuulivat, että poika tulee takaisin, -
niin kurikomppania käy oikein kunnolla hakkaamassa pojan.
Isä juoksi sitä varten vastaan, -
että kurikomppania ei ehtisi ennen.
Tämmöiset tunteet on muuten monilla, -
jotka haluavat tulla takaisin jumalattomuuden poluilta.
Pelkäävät, että selkään tulee ja kaikki menee, -
mutta siellä onkin yllätys, niin kuin tässä havaitsimme.
Isä otti hänet lämpimästi vastaan.
Sitten sanotaan: "Tuokaa pian parhaat vaatteet -
ja pukekaa hänet [...] ja noutakaa syötetty vasikka ja teurastakaa.
Ja syökäämme ja pitäkäämme iloa." Nyt tuli taas suuret tunteet!
Ne ovat armon ja anteeksiantamuksen siunatut tunteet.
Täällä sanotaan: "Ja he rupesivat iloa pitämään."
Sanon nyt sinulle, joka pelkäät tulla takaisin.
Minulla on hyviä uutisia.
Taivaallinen Isä Kristuksessa Jeesuksessa rakastaa sinua.
Hänellä on juuri tämän tuhlaaja- pojan isän asenne.
Hän juoksee sinua vastaan.
Hän ei anna kurikomppanian tulla, vaan Hän tulee itse.
Hän sulkee syliinsä, antaa kaikki anteeksi.
Hän pukee uuteen asuun. Halleluja!
Hän armahtaa ja palauttaa hänen todellisen arvonsa.
Monet menettävät synnin teillä ihmisarvonsa, -
mutta kun he tulevat takaisin, Jeesus antaa sen arvon takaisin.
Hoo! Halleluja! Halleluja!
En tätä lukenut, mutta tässä tulee tuhlaajapojan vanhempi veli.
Sitä otti hermoihin, että tuolle syntiselle annettiin -
noin hyvä vastaanotto. Joo, mutta Herra hoiti senkin asian, -
että tuli hyvä yhteys. Minä sanon nyt sinulle, -
joka aprikoit ja pelkäät, voitko tulla takaisin.
Jeesus sanoo: "Tule! Minä olen varannut sinua varten -
anteeksiantamuksen, armon." Halleluja!
Niin suuren, että sinun tunne- varastoosi tulee armon kautta ilo.
Ilo! Voit sanoa, että ilo Herrassa on teidän väkevyytenne.
Kiitän Sinua, Herra, että tänään avataan jotain mahtavaa -
näiden rakkaitten sydämessä. Ylistän Sinua, Jeesus, -
että kaikki entinen on annettu anteeksi.
Nyt lähdettiin Herran kanssa eteenpäin.
Kuule, ne vanhat sikopaimenen rytkyt ovat poissa!
Sydän on puhdistettu Jeesuksen verellä.
Sinä olet nyt uusi luomus Kristuksessa.
Kiitos, Herra, että siunaat ja minä saan julistaa vielä -
Jeesuksen nimessä ja veressä kaikki synnit anteeksi -
ja uutta elämää. Uutta elämää!
Kuule, suuret tunteet alkavat nyt vaikuttaa sinussa.
Myönteiset tunteet. Myönteiset tunteet. Halleluja!
Halleluja! Halleluja!
Entinen on mennyt. Uusi on sijaan tullut.
Se on se Jumalan armo Kristuksessa.
Voi, mikä riemu ja ilo!
Täällä oli vielä niin hurjat, että sanotaan...
Vanhempi veli tuli ja Herra hoiti hänet niin ihanasti.
Hän ihmetteli, että sieltä kuului laulua ja karkeloita.
Ne riemuitsivat ja ylistivät Herraa. Näin voisi sanoa.
Siunausta!
Yksin en kulje, en hetkeäkään.
Vierelläin aina mä Jeesuksen nään.
Suojellen, varjellen, -
nostaen, auttaen -
kanssain hän käy kautta maailman tään.
Suojellen, varjellen, -
nostaen, auttaen -
kanssain Hän käy kautta maailman tään.
Murheet kun murtavi sydämeni, -
silloinkin läsnä on Mestarini.
Lohtua taivahan -
tuopi Hän vaivahan, -
kyyneleet kaikki pois kuivailevi.
Lohtua taivahan -
tuopi Hän vaivahan, -
kyyneleet kaikki pois kuivailevi.
Hiljaisen hetken kun Herra taas suo, -
silloin mä muistan: oi verensä vuo -
hinta on sieluni, -
oi rakas Mestari, -
synteini tähden on haavasi nuo.
Hinta on sieluni, -
oi rakas Mestari, -
synteini tähden on haavasi nuo.
Kiusaus korpehen synkeähän -
tieni jos johtaa, käy vierelläin Hän.
Yksin en taistele, -
suurta on tietää se, -
yön kun mä ylläin nään myrskyävän.
Yksin en taistele, -
suurta on tietää se, -
yön kun mä ylläin nään myrskyävän.
Yksin en kulje, en hetkeäkään.
Vierelläin aina mä Jeesuksen nään.
Ylistys ylhäisen, -
parhaimman Paimenen!
Rakkaus suuri, jok' on syömessäin.
Ylistys ylhäisen, -
parhaimman Paimenen!
Rakkaus suuri, jok' on syömessäin.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare