Herran rauhaa.
Tervetuloa seuraamaan Tie on valmis! ohjelmaa.
Luen hyvin vahvan tekstin tähän alkuun, -
joka löytyy Matteuksen evankeliumin luvusta 16, -
jakeesta 26, ja kuuluu näin:
"Sillä mitä se hyödyttää ihmistä, -
vaikka hän voittaisi omaksensa koko maailman, -
mutta saisi sielullensa vahingon?
Taikka mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?"
Joo. Tässä oli tiukka kysymys.
Viimeinen lause -
"Mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?"
Tämä on tiukka kysymys -
synnintunnossa olevalle ihmiselle.
Omatunto syyttää.
Kun ajattelee sen ajan juutalaisia, he muistivat myöskin sen, -
mitä profeetta Hesekiel sanoo kirjassaan, luku 18 jae 4.
"Se sielu, joka syntiä tekee -
-sen on kuoltava."
Se on tiukka kysymys -
ja juutalaiset hyvin aralla tunnolla -
kuuntelivat Jeesuksen puhetta.
Tämä kysymys osoittaa -
myöskin ihmisen avuttomuutta.
Ihminen joutuu toteamaan "En voi itseäni pelastaa.".
Minulla ei ole resursseja siihen, -
kun rehellisesti sanoo.
Muuten, aika hieno juttu.
Kun olin 21-vuotias -
ja voittanut Gävlessä, -asuttiin Ruotsissa-, yhden pop-laulukilpailun.
Olin oikein täynnä suunnitelmia.
Minä olin silloin sitten...
...käymässä yhdessä suomalaisessa kodissa.
Menin vain, kun ajelin siinä lähellä.
Yllättäen halusin mennä käymään siellä.
Siellä olikin raamattupiiri.
Siihen aikaan oli juuri tapahtunut Israelissa merkittävä sota, -
jota kutsutaan Kuuden päivän sodaksi, -
jossa Israel valtasi ensimmäisen kerran kahteen vuosituhanteen -
vanhan Jerusalemin kaupunginosan.
Siellä oli innokasta väkeä, siinä raamattupiirissä.
Minä kuuntelin ja katselin, ja vähän niin kuin hermostuttikin.
Ajattelin, että "Voi hyvänen aika".
Halusin irrottautua sieltä sitten -
sen enempää siitä numeroa tekemättä.
Meinasin lähteä ulos. Sanoa vain, että hyvää jatkoa.
Silloin yhtäkkiä -
minun sydämeen, tuonne sisimpään, -
annettiin nämä sanat, mikä meillä nyt on tekstinä.
"Sillä mitä se hyödyttää ihmistä, -
vaikka hän voittaisi omaksensa koko maailman, -
mutta saisi sielullensa vahingon?
Taikka mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?"
Tämä sai aikaan sen, että ajattelin "Ei hyvät pojat."
En ollut tällaista ottanut huomioon.
Se alkoi puhuttelemaan ja yhtäkkiä ymmärsin, -
että minunkin kohdallani tulee olemaan päivä, -
jolloin minun on vastattava teoistani elävän Jumalan edessä.
Samalla siinä muistaa sen, -
että Jumala on kaikkitietävä ja kaikkivaltias.
Minä en siis voi Häneltä mitään salata.
Ei mitään.
Ja siellä sanotaan, Ilmestyskirjassa, että kirjoihin oli kirjoitettu.
Ihmiset tuomittiin sen perusteella, mitä kirjoihin oli kirjoitettu.
Tämä pani minut todella ahtaalle.
Ilman, että he tajusivat tätä, -
koska he eivät tuota Raamatun kohtaa sanoneet, -
vaan se annettiin minun sydämeen. Pyhä henki teki sen.
Ajattelin, että voi veljet.
Kova juttu.
Mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?
Saatat ajatella myöskin, että kerta kaikkiaan -
tässä on elämän aikana tehty yhtä sun toista.
Rankkoja, osa on tehty ihan julkisesti.
Mutta on myös salassa tehtyjä asioista.
Täällä sanotaan, että "Mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?".
Ja laki sanoi, että "Se sielu, joka syntiä tekee-sen on kuoltava.".
Ahdas paikka, kerta kaikkiaan.
Minä fundeerasin tätä asiaa puolilta ja toisilta.
En lähtenytkään siitä kodista vaan olin siellä vessassa -
ja fundeerasin tätä. "Mitä ihmettä?"
Sitten ajattelin, että nyt Jumala kutsuu minua.
Tämä on Jumalan kutsu. Niin minä tulkitsin sen yhtäkkiä.
Ja tulkitsin sen niin, että ymmärsin -
ettei minulla ole mitään muuta mahdollisuutta -
päästä sovintoon Jumalan kanssa, -
kun tekoni todistivat minua vastaan.
Menin niiden ystävien luokse istumaan -
ja siinä yhtäkkiä sanoin, että nyt minusta tuntuu, -
että Jumala kutsuu minua.
Mietin, että ne ajattelee, että mitähän tuo poplauluja tuossa meinaa.
Mutta ne ymmärsivät. Ne kysyi, että saammeko rukoilla puolestasi.
Minä pudottauduin polvilleni ensimmäistä kertaa aikuisena.
Sitten alkoi siinä rukous.
Minä en oikein tiennyt, mitä pitää rukoilla.
Siellä oli eräs nuori perheenisä.
Hän sanoi, että rukoile mun perässä.
"Selvä" ja Hän rukoili näin: -
Jeesus, kiitos että pelastat minut.
Minä sanoin sen sitten. Sitten hän sanoi: -
Kiitos Jeesus, että veresi puhdistaa minut kaikesta synnistä.
Minä rukoilin sen.
Kun olin viimeisen sanan lausunut, silloin tapahtui.
Minusta lähti jotakin.
Jotakin lähti ja samalla sisimpään tuli rauha.
Minut oli johdatettu tässä kysymyksessä, -
"Mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?".
Oli johdatettu oikeaan paikkaan, Jeesuksen luokse.
Ja Jeesus osoitti sitten, -
että Hänen sovintokuolemansa ristillä -
ja ylösnousemisensa on se lunastuksen valtava totuus, -
joka korvasi minun elämäni -
kaikki pahat teot ja synnit. Kaikki.
Halleluja.
Kuule, voi olla, että tätä ohjelmaa katsoo nyt henkilö, -
joka on myöskin kiinni tässä asiassa.
"Mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?"
Sinä fundeeraat sitä monelta monelta puolelta.
Ja aina koet sen, että "En pysty".
"En pysty hyvittämään pahoja tekojani".
Minulla on sinulle hyviä uutisia nyt.
On olemassa Jeesus, Jumalan poika, -
joka on maksanut hinnan meidän puolestamme.
Sovittanut kaikki meidän syntimme, kaikki.
Hän antaa lahjana rauhan sisimpään.
Voit kokea tämän saman, minkä minä koin.
Siitä on muuten aikaa yli 51 vuotta.
Tiedän, että mistä on kysymys.
Ajattele. Raamattu sanoo "Hänessä meillä on lunastus, -
syntien anteeksisaaminen".
Halleluja!
Hänessä meillä on armo, -
jota ilman kukaan ei voi pelastua.
Nyt tähän lauseeseen "Mitä voi ihminen antaa sielunsa lunnaiksi?" -
voi sanoa, "Ei mitään!".
Mutta ihminen voi avautua Jeesukselle, -
antaa elämänsä Jeesukselle, -
niin Jeesus antaa kaikki synnit anteeksi ja syvän rauhan sisimpään.
Ja iankaikkisen elämän osallisuuden.
Tämä on hieno juttu!
Toivotan sinulle nyt siunattuja hetkiä Jeesuksen kanssa.
Herra ei jätä työtänsä kesken vaan vie meidät voittoon asti.
Taivaan Isän siunausta.
Vain sinun luonas kallis armahtaja,
on pakopaikka kurjan syntisen.
Oi siellä levon löytää vaeltaja, -
ja lääkkeen tuskiin syntihaavojen.
Kun maiset okapiikit tuskaa tuottaa, -
ja kuuma kyynel silmään kohoaa.
Oi armo ett' on yksi johon luottaa, -
ja jolta apua voi odottaa.
Oi kiitos ett' on sydän rakastava, -
mi kurjallekin sykkii armoaan.
Se pienintäkään et oo unhoittava, -
ken sinun luokses rientää tuskissaan.
Kun Itse maistanut oot paljon tuskaa, -
sen vuoksi voit Sä meitä ymmärtää.
Jos liekin tiemme kuinka sysimustaa, -
sun armos usvapilvet hälventää.
Jos liekin tiemme kuinka sysimustaa, -
Sun armos usvapilvet helventää.
Oi kiitos murehista elon tiellä, -
vain ahjon kautta kulta kirkastuu.
Ja mikä täällä maahan sitoo vielä, -
se tuskan tulten kautta irroittuu.
Ja kerran ymmärrämme luonas siellä, -
on tiesi kalliimpi kuin mikään muu.
Tekstitys: A. Eskola