Jumalan armoa ja rauhaa ja iloa Herrassa!
Luen hyvin erikoisen sanankohdan tähän -
Jobin kirjan luvusta 33.
Otan siitä jakeet 29-30.
"Katso, kaiken tämän tekee Jumala kahdesti -
ja kolmastikin ihmiselle, -
palauttaakseen hänen sielunsa haudasta -
ja antaakseen elämän valkeuden hänelle loistaa."
Halleluja! Mahtava raamatunkohta!
Se on keskustelussa Job ja hänen "rakkaat ystävänsä", -
jotka yrittivät kovasti aina lyödä matalaksi.
Mutta tässä tulee tämmöinen erikoinen asia esille.
Täällä sanotaan edellisessä jakeessa: -
"'hän pelasti minun sieluni joutumasta hautaan, -
ja minun henkeni saa iloiten katsella valkeutta'."
Hyvin yksinkertainen kysymys.
Minkä tähden Jumala tekee -
kahdesti, jopa kolmasti, tällaisen asian ihmiseen nähden?
Sehän voisi olla, että tosta poikki ja...
Jos ei kelpaa, niin painukoon hornan tuuttiin!
Mutta ei!
Kaiken tämän Jumala tekee kahdesti ja kolmastikin ihmiselle.
Mikä on se voima, -
että Jumala tahtoo armahtaa ihmistä?
Sitä kutsutaan sanalla 'rakkaus'.
Ajattelepas nyt omaa elämääsi!
Miten monia vaaratilanteita siellä on ollut!
Muistan yhden kokouksen, jossa puhuin semmoisesta aiheesta, -
että Hiskiaalle annettiin 15 vuotta lisää ikää.
Ja sitten tuli kysymys, että... tuota...
osaako sitten käyttää sen oikein?
Niin sieltä tuli ilmi... Keski-ikäinen mies sanoi: -
"Jouduin vaaralliseen autokolariin, -
ja näytti siltä, että kaikki on nyt mennyttä."
Mutta niin kuin sanotaan: "kuin ihmeen kautta" -
hän ihan pienin vaurioin selvisi siitä.
Auto meni kyllä, mutta... tuota... hän itse.
Ja hän ei ollut vieläkään uskossa!
Hän kuunteli Jumalan Sanaa.
En muista, jäikö hän vieläkin sitten miettimään asiaa.
Ihmiset ovat niin ajattelemattomia.
Ne eivät ollenkaan tajua, miten herkässä ihmisen elämä voi olla.
Evankelistasisar Hilja Aaltonen puhui aina joskus, -
että meidän pitää olla valmiita -
jo seuraavalla askeleella siirtymään ajasta iäisyyteen.
Joskus se on niin tipalla.
Ajattelen tätä, että kahdesti, jopa kolmasti -
Herra sieltä aivan niin kuin haudasta pelasti kaverin.
Se johtuu siitä ihmisen ajattelemattomuudesta -
ja Jumalan rakkaudesta ihmistä kohtaan.
Voi olla niin, että tätä katselee nyt ihminen, -
jonka elämässä on ollut monta vaarallista tilannetta.
Monta sellaista, että siinä olisi henki mennyt.
Mutta aina sinä olet selvinnyt.
Sinulle on tullut jo vähän semmoinen tuntu, -
että ei tässä enää mitään hätää ole.
Ja seuraavalla hetkellä voi olla, -
että taas on joku onnettomuus hyvin lähellä sinua.
Kun näin on, niin oletko koskaan ajatellut sitä, -
että tässä on ollut Jumalan käsi varjelemassa?
Varjelemassa!
Tässä on ollut Jumalan rakkaudellinen käsi, -
kun Hän haluaa sinun elämäsi pelastaa.
Sinulla voi olla esirukoilijoita:
äiti, isä, mummi, ukki -
tai puoliso, jotka ovat rukouksin taistelleet sinun puolestasi.
He ovat sanoneet: "Herra, kohtaa häntä. -
Pelasta hänet. -
Älä anna hänen joutua -
tuollaiseen kerta kaikkiaan katastrofiin, -
että hän ilman uskoa -
siirtyisi ajasta iäisyyteen."
Tämän tähden Jumala saattaa armossaan antaa -
monta tällaista ihmeellistä pelastusta -
"läheltä piti" -tilanteessa, koska Hän rakastaa.
Koska Hän rakastaa.
Minä olin semmoinen 20-vuotias.
Ei, en ollutkaan vielä niin... Se oli ennen armeijaa.
Ajoin katerpillaria. Sitten tuli semmoinen oikein...
oikein... tuota... 17-18 -vuotiasta MIESTÄ innoittava ajatus.
Ostetaan vähän alkoholia ja pannaan koneet kuntoon.
Sitten ryypätään kunnolla, niin kuin ne siellä Lapissa sanovat.
Minä uskovaisen kodin poikana en ollut paljon ryypiskellyt.
Niinpä ihmettelin, kun toiset olivat päissään -
ja minä yritin sitä pulloa kallistaa. Ja ei ollenkaan...
Sanoin niille, että eihän tämä mene päähän.
Ne naureskelivat: "Kuule, siitä kun kallistelet, -
niin kyllä se yks kerta menee."
Yhtäkkiä minulta meni vintti pimeäksi.
Heräsin siihen, että olin autossa.
Penkillä niin kuin lepäämässä.
Sitten ne vetivät minua jonnekin.
Yksi mies pisti alkoholipulloa suuhuni, kun olin näin.
Minä taas heräsin, kun meinasin tukehtua.
Jälkeenpäin olen ajatellut: "Voi hyvänen aika!"
Olin niin tipalla!
Mutta minulla oli uskovaiset vanhemmat.
He muistivat - ja erikoisesti äiti -
he muistivat rukouksissa, -
niin Jumala ei antanut minun joutua perikatoon!
Hän antoi minulle vielä uuden mahdollisuuden.
Se on Jumalan rakkautta. Se ei ollut ansiota, mutta rakkautta.
Kerta kaikkiaan!
Sitten armeijassa ollessa olin tulossa lomalta.
Oli vähän huono olo, kun olivat taas sotilasta vähän juottaneet.
Pikajuna meni kovaa.
En tiedä miten... Avasin oven vauhdissa ja yritin oksentaa radalle.
Ja hirveä tuuli veti siinä... Taas olin kuolemanvaarassa.
Konduktööri tuli: "Hei sotilas! Nyt olet vaaratilanteessa!"
Hän veti minut takaisin sisälle.
Mistä nämä tällaiset merkilliset asiat tulivat?
Se oli Jumalan rakkaus ja vanhempien rukoukset.
Herra vielä halusi antaa mahdollisuuden!
Minä edelleen puhun sinulle, jolla on tällaisia kokemuksia.
Kuule, kysypäs itseltäsi, -
miksi sinulle on annettu uusia mahdollisuuksia!
Se on, kuule, rukoukset ja Jumalan rakkaus Kristuksessa Jeesuksessa.
Helvettiin joutuminen on, kuule, niin raju asia, -
että Herra haluaa pelastaa ihmisen joutumasta sinne.
Halleluja!
Ajattele! Sitten kun olin 21-vuotias, -
jälleen minulle annettiin mahdollisuus!
Tällä kertaa ottaa pelastus vastaan, -
niin kuin olen monia kertoja...
Se oli tuo 16.7.1967.
Asuimme Ruotsissa. Sunnuntaipäivä.
Yhtäkkiä ajattelin, että minäpäs käyn tuossa... kun olin ajelemassa.
Minäpäs käyn tuolla yhtä suomalaista perhettä tervehtimässä.
Tosin ne ovat uskovaisia, mutta en minä uskovaisia pelännyt.
Ajattele, siellä! Halleluja!
Yhtäkkiä minun sisimpääni annettiin Sana:
Mitä se ihmistä hyödyttää, -
vaikka hän voittaisi omaksensa koko maailman, -
MUTTA saisi sielullensa vahingon?
Se oli niin vahva Sana.
Siinä minä pyysin esirukousta ja siinä tulin elävään uskoon.
Sain kaikki synnit anteeksi! Ja uuden elämän!
Minä ajattelen, miksi niin monesta kuolemanvaarasta minäkin pelastuin?
Se oli Jumalan rakkaus.
Ja vanhempien esirukous.
Nyt sinun kohdallasi Herra sanoo: "NYT on sinun hetkesi ja aikasi!"
Halleluja! Yhdy nyt kanssani rukoukseen.
Jos sinä otat nyt Jeesuksen vastaan, -
niin minä Jeesuksen nimessä ja veressä julistan -
kaikki sinun syntisi anteeksi ja uutta elämää.
Herra, kiitos, että pidät huolen näistä rakkaista.
Kiitos, että annoit uuden mahdollisuuden! Halleluja!
Annat oikein sinne sisimpään rauhan, levon -
ja varmuuden siitä, että nyt on ajat kunnossa!
Nyt on asiat kunnossa! Halleluja!
Minä jätän sinut nyt Herran ja Hänen armonsa sanan haltuun.
Hän pitää sinusta huolen. Mene hengellisiin kokouksiin, -
väkeviin tilanteisiin.
Toivotan sinulle siunattua elämää Jeesuksen yhteydessä! Aamen.
Taivaista laulua kuulla -
jouluyön paimen sai.
Soi sitä Golgatan puulla -
myös pitkäperjantai.
Enkeli tänäänkin laulaa, -
kun kääntyy syntinen.
Viesti sen on, muuttumaton, -
henkilökohtainen.
Jumalan saa vain se nähdä, -
ken uskoo Jeesukseen.
Nöyrtyen parannus tehdään, -
tienä on taivaaseen.
Jeesuksen veressä synnit -
anteeksi annetaan.
Vastuullinen on ihminen -
taivas kun tarjotaan.
Taivaaseen kerran kun kootaan -
Jumalan lapset nuo.
Uskovat maasta kun tuodaan, -
Jeesuksen, Herran luo.
Silloin on synti jo poissa.
Uusi on taivas, maa.
Puhtaana oi, laulukin soi -
Karitsan kunniaa.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare