Jumalan rauhaa ja iloa!
Tervetuloa seuraamaan tämän- kertaista Tie on valmis -ohjelmaa!
Mahtavaa, että saadaan olla tässä taas Herran Sanan ääressä!
Minulla on hyvin erikoinen Sana nyt mielessä.
Johanneksen evankeliumin 6. luvusta jae 44.
Se kuuluu näin - Jeesuksen Sanat nimittäin: -
"Ei kukaan voi tulla minun tyköni, ellei Isä, -
joka on minut lähettänyt, häntä vedä; -
ja minä herätän hänet viimeisenä päivänä."
Eikös ole merkillinen sanankohta?
Tämä panee meidät miettimään.
Ei siis kukaan voi tulla Jeesuksen tykö, -
ellei Isä häntä vedä.
Se on merkillistä!
Milloin minun kohdallani tapahtui se, että Isä alkoi vetää?
Kyllähän minä tietysti uskovan kodin lapsena ymmärsin, -
että Jumala rakastaa ja välittää ja sillä tavalla. Ei siinä...
Mutta milloin minä koin oikein, että NYT -
NYT minua vedetään?
Kerron tämän siksi, koska minä en ole ainut, -
jolle annetaan tämä armo, että häntä vedetään.
Että häntä vedetään Jeesuksen luo.
Nyt tekin, jotka katsotte tätä ohjelmaa, -
katsos, minä tiedän, että monet teistä -
ovat kokeneet tällaista ihanaa asiaa.
Minun kohdallani tämmöinen -
ihan tiedostettu selkeä juttu tuli yllättäen!
Minä oli tämän maailman riennoissa.
Asuimme siihen aikaan Ruotsissa.
En minä nyt niin hirveästi välittänyt hengellisistä asioista, -
mutta en minä nyt halunnut olla pilkkaajakaan, mutta sillä tavalla.
Merkillistä oli se, -
että yhdessä vaiheessa - olin noin 21-vuotias -
rupesi olemaan semmoinen kiinnostus.
Mitähän se uskonelämä oikein on, -
kun muisti lapsuudesta asioita?
Se oli semmoinen... Kiinnostus heräsi, muttei sen voimakkaampaa.
Sitten tuli se yksi sunnuntai -
16. heinäkuuta vuonna 1967.
Kaunis kesäinen päivä!
Yhtäkkiä vaan oli tuo sunnuntaipäivä, -
ja ajatteli, että missäs sitä viettäisi.
Yhtäkkiä havaitsin olevani vierai- lemassa suomalaisessa perheessä, -
jossa oli raamattupiiri menossa.
Mitä minä jumalaton nuori mies siellä tein?
Sen vaan meni sillä lailla, että yhtäkkiä minä olin siellä.
Siellä oli mielenkiintoinen aihe.
Puhuttiin Israelin 6 päivän sodasta, -
mikä oli juuri sinä kesänä tapahtunut.
Ja sitten se, että merkitseekö se, -
että Jeesuksen toinen tuleminen rupeaa olemaan lähellä.
Ne olivat ne aiheet.
Muistan nytkin ihan... Ne oli semmoisia...
keski-ikäisiä ihmisiä. Oli siellä yksi nuorempi perhekin mukana.
Ja kuule, kun siellä vanhat mammatkin...
"Hallelyyyyja!" ne sanoivat. "Jeesus on tulossa."
Ja tuota... eihän minulla ollut siihen mitään asiaa.
Minä vaan kuuntelin ja katselin.
Ja aina vaan siellä oli tämmöinen tosi iloinen ilmapiiri.
Sitten ajattelin: "Ei, kyllä se on sillä tavalla, -
että taidan tästä hiljalleen lähteä kohteliaasti."
Ja kun meinasin mennä, niin en voinutkaan.
Juuri silloin koin selvästi, -
että jotenkin minua -
taivaan Isä veti puoleensa, Jeesuksen puoleen.
Minä menin takaisin niiden keskelle istumaan.
Minulle tuli se ihmeellinen Sana, -
minkä olin pyhäkoulussa tai kokouksissa kuullut: -
"...mitä se hyödyttää ihmistä, -
vaikka hän voittaisi omaksensa koko maailman, -
mutta saisi sielullensa vahingon."
Tiesin, että nyt on jotakin...
Sitten minä sanoin yhdessä vaiheessa, -
että minusta tuntuu, että Jumala kutsuu minua.
Sitten jo vähän ujostutti, että miten armeijan käynyt mies -
noin pehmosia alkaa puhua. Mutta heti ne ymmärsivät.
- Joo, kyllä. Saammeko rukoilla puolestasi?
Ja kuule, siinä raamattupiirissä -
minä tulin uskoon ja pelastuin.
En minä osannut oikein rukoillakaan niin ne opettivat vielä: -
"Kiitos Jeesus, että pelastat minut. -
Kiitos Jeesus, että veresi puhdistaa minut kaikesta synnistä."
Yhtäkkiä olin sisällä Jumalan valtakunnassa! Noin sen koin.
Minä olin vapaa. Minusta lähti jotakin ja jotakin tuli tilalle.
Se oli se, kun minua Isä veti Jeesuksen luokse, -
taivaallinen Isä.
Sinulla on nyt tämmöinen vaihe.
Taivaan Isä hellästi vetää.
Hellästi. Rakkaasti.
No, nyt tulee sitten se vakava kohta tässä tekstissä.
Ei kukaan voi tulla minun tyköni, -
ellei...
Isä häntä vedä.
"...ellei Isä, joka on minut lähettänyt, häntä vedä;"
Se on jotenkin niin vakava Sana.
Toisin sanoen, kun koen, että nyt Isä kutsuu minua, -
taivaallinen Isä vetää minua Jeesuksen luokse, -
niin minun kannattaa ottaa se tosissani.
"Ei kukaan voi tulla minun tyköni, -
ellei Isä häntä vedä", sanoo Jeesus.
Tähän tämän Sanan vakavuutta -
lisää toinen kohta Heprealais- kirjeestä: -
"Tänä päivänä, jos kuulette hänen äänensä, -
älkää paaduttako sydämiänne..."
En minä itse edes tajunnut, että tämä joku taivaallinen Isä -
vetää minua Jeesuksen luokse.
Että tämä voisi mennä ohi.
En tajunnut. Minä jotenkin niin ihastuin.
Ajattele, minä saan tässä mahdollisuuden -
ja saan kaikki syntini anteeksi.
Saan rauhan ja iankaikkisen elämän osallisuuden.
Kuule, oikein Herran nimessä sanon näin.
Kun sinä tunnet Jumalan kutsuvan -
sinua Jeesuksen luokse, -
ota se tosissasi!
Älä anna sen mennä ohi!
Kyllä Herra voi antaa vielä uudenkin kutsun, -
mutta se on riskaabelia.
Älä anna sen mennä ohi, sillä Herra on tosissaan, -
kun Hän sinua rakkaudessaan vetää. Halleluja!
Isäukkoni oli myös sananjulistaja.
Hän kertoo yhdestä maaseudun semmoisesta...
vahvasta isännästä, maanviljelijästä, -
jolla oli asiat kunnossa - noin ajallisesti ajateltuna.
Sitten hän rippikouluaikana -
oli tuntenut selvää Jumalan kutsumusta.
Mutta sitten hän ajatteli, että kun mun kaverit... mun kaverit.
Ja se meni ohi ja sen jälkeen vielä joku kerta.
Sitten tuli aika, jolloin tämä isäntä on -
terveyskeskuksessa sairaalassa.
Lääkäri sanoi, etteivät he voi enää tehdä muuta.
Toivotaan parasta.
Siellä tuli tälle isännälle hätä.
Hän pelkäsi. Hän yritti rukoilla.
Myös minun isäni oli kutsuttu sairasvuoteen äärelle.
Koko ajan oli se kipu: -
jospa minulta meni se ohi!
Lopullisesti! Se kutsu!
Nyt hän olisi halunnut tulla, mutta ei ollut mitään tuntumaa!
Jos minä olisin ollut siinä, minä olisin tietysti...
Minä olisin rohkaissut -
ja sanonut, kuten Niilo Yli-Vainio sanoi yhdelle: -
"Tule sillä vanhalla kutsulla!"
Henkilö, jolle Niilo oli tämän sanonut, oli minulle kaukaista sukua.
Ja kuule, hän pelastui!
Luulen, että kyllä talon isäntäkin varmasti tajusi sen, -
että nyt saa turvautua Herraan -
ja Jumala vielä armahtaa.
Mutta ajattele, älä anna sen kutsun, -
sen kun taivaan Isä vetää sinua Jeesuksen luokse, -
älä anna sen mennä ohi! Senpä tähden, rukoillaan nyt!
Nyt sinä tartut tähän Jumalan Sanan lupaukseen!
Kiitos Jeesus, että siunaat tätä ystävää, -
joka on nyt, Herra, Sinun puhuttelussasi.
Kiitos, että Sinä kerta kaikkiaan tulet ja armahdat! Ooh! Halleluja!
Kiitos, että minä saan julistaa tälle ystävälle -
Jeesuksen nimessä ja veressä kaikki synnit anteeksi -
ja uuden elämän. (kielillä puhumista)
Herra, kiitos, että nyt on uusi aika alkanut. Halleluja!
Kiitos, Herra Jeesus, että hän saa olla Sinun omasi tästä lähtien!
Halleluja! Synnit on anteeksi annettu Jeesuksen siunatussa nimessä.
Halleluja! Ja uusi elämä vaikuttaa!
Kiitos, Herra, Sinä olet ihmeellinen. Halleluja!
Nyt tulee jollekin vielä ihana kutsu.
Jos pelkäät, onko mennyt lopullisesti ohi. Ei ole mennyt!
Herra kutsuu sinua nyt rakkaasti.
Kuule, sinä saat sydämeesi sen tunnon: nyt saan.
Nyt saan aloittaa alusta.
Joo, nyt sinä saat aloittaa alusta!
Herra, kosketa tätä ystävää ja paranna hänen vaivansa. Halleluja!
Kiitos, että pidät huolta!
Kiitos, että kosketat hänen sydäntään, keuhkoja, -
jalkoja. Ooh, Herra, Sinun nimellesi kunniaksi!
Kiitos, että olet kuullut rukoukset. Aamen.
Mikä ainainen autuus ja riemu se on, -
Jeesus syntini kaikki kun kantoi.
Minut kurjan Hän irroitti kahleista maan -
sekä armonsa suuren antoi.
Veri tuo, joka ristillä vuotanut on, -
minun syyni ja syntini poisti, -
teki orjasta Herralle kelvollisen, -
valo sieluuni silloin loisti.
Täällä Jeesuksen voitosta riemuita saan, -
vaikka köyhänä tietäni kuljen.
Kerran aartehen taivaassa suuren mä saan, -
maassa silmäni kun mä suljen.
Jeesus saapuvi kohta jo noutamahan -
minut taivahan kaupunkiin uuteen.
Silloin kiitokseen riemulla yhtyä saan, -
sekä voittajain kuoroon suureen.
Silloin kiitokseen riemulla yhtyä saan, -
sekä voittajain kuoroon suureen.
Siellä riemu ja soitto niin valtava on, -
kaikki kiitosta Herralle laulaa.
Siellä harppujen soidessa myös minä saan -
käydä nauttimaan taivaan rauhaa.
Siellä harppujen soidessa myös minä saan -
käydä nauttimaan taivaan rauhaa.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare