Jumalan armoa ja rauhaa. Mukava nähdä taas.
Aloitamme Herran Jeesuksen nimessä ja luen Jumalan Sanaa -
evankeliumista Luukkaan mukaan, sen luvusta 13, -
jakeet 22-25: -
"Ja hän vaelsi kaupungista kaupun- kiin ja kylästä kylään ja opetti, -
kulkien Jerusalemia kohti.
Ja joku kysyi häneltä: 'Herra, onko niitä vähän, jotka pelastuvat?'
Niin hän sanoi heille: 'Kilvoitelkaa päästäksenne sisälle -
ahtaasta ovesta, sillä monet, sanon minä teille, -
koettavat päästä sisälle, mutta eivät voi.
Sen jälkeen kuin perheenisäntä on noussut ja sulkenut oven -
ja te rupeatte seisomaan ulkona ja kolkuttamaan ovea sanoen: -
"Herra, avaa meille", vastaa hän ja sanoo teille: -
"En minä tunne teitä enkä tiedä, mistä te olette".
Silloin te rupeatte sanomaan: "Mehän söimme ja joimme -
sinun seurassasi, ja meidän kaduillamme sinä opetit".
Mutta hän on lausuva: "Minä sanon teille: en tiedä, mistä te olette.
Menkää pois minun tyköäni, kaikki te vääryyden tekijät."
Siellä on oleva itku ja hammasten kiristys, -
kun näette Aabrahamin ja Iisakin ja Jaakobin ja kaikkien profeettain -
olevan Jumalan valtakunnassa, mutta huomaatte itsenne heitetyiksi ulos.
Ja tulijoita saapuu idästä ja lännestä ja pohjoisesta ja etelästä, -
ja he aterioitsevat Jumalan valtakunnassa."
Luinkin vähän pidempään kuin mitä ensin aioin (jakeet 22-29).
Oikeastaan tämän jaejakson otsikko -
voisi olla se, mikä tänne on pantu: Ahdas ovi.
Ahdas ovi!
Oikeastaan siinä oli syy, -
miksi tämmöinen kysymys tuli kyselijöitten mieleen.
Kun he kuuntelivat Jeesuksen saarnaa, opetusta ja neuvoja, -
niin tuli tuo kysymys: "Herra, onko niitä vähän, -
jotka pelastuvat?"
Onko niitä vähän, jotka pelastuvat?
Sitten Jeesus sanoo: -
"Kilvoitelkaa päästäksenne sisälle ahtaasta ovesta, -
sillä monet, sanon minä teille, koettavat päästä sisälle, -
mutta eivät voi."
Se onkin erikoinen juttu.
Jumalan valtakuntaan vievä ovi on ahdas.
Tiedätkö, mitä se oikein merkitsee?
Täällä sanotaan, että monet koettavat päästä sisälle.
Ihan niin kuin monet suomalaiset.
Ne yrittävät: "Kyllä minä ihan omilla ansioillani -
pääsen taivaan porteista sisään."
Omilla ansioilla!
"Minähän olen joskus antanut hyväntekeväisyyteenkin rahaa. -
Enkä minä ole ketään murhannut. -
Enkä kovin paljon pahaa puhunut kenestäkään, -
antanut väärää todistusta. -
Mä olen ollut semmoinen -
hyvää tarkoittava mies ja nainen. -
Tottahan minä pääsen sinne!"
Jumala arvostaa sitä, jos me teemme rehellisesti työtä -
ja elämme ihan hyvää elämää.
Se on hyvä.
Mutta kun puhutaan taivaaseen pääsemisestä, -
niin siinä ihminen ei omilla yrityksillään pääse.
Siinä tarvitaan Jeesusta.
Siinä tarvitaan Häntä, jolla valta ja voima on.
Kuuntelin aamuhartautta ajellessani tänne studiolle.
Siellä puhuja oli hyvin erikoisessa tekstissä.
Hänen mielestään lapsuuden kaste -
ja silloin annettu siunaus, -
sekä rippikouluaikaan sanottu "Tahdon" riittävät.
Silloin mennään varmoina tapauksina taivaaseen.
Tapahtuipa siellä koko matkalla sitten mitä tahansa.
Minä sanoin: "Selvä." Ja hän jatkoi: -
"Kun se henkilö sitten nukkuu pois, ja tehdään ristinmerkki, -
niin hän menee sitten..."
Pikkasen olin murheellinen.
Siinä ei tarvittu Jeesusta!
Näin ollen opetus ei ollut Sanan mukaista.
Siinä ihminen yrittää itse!
Kuule, Jumalan kasvojen edessä -
tarvitsee tehdä parannus.
Parannus tarkoittaa sitä, että käännyn Jeesuksen puoleen.
Tunnustan syntini, teen täyttä totta!
Kyllä Jeesus tänäkin päivänä pitää semmoisia saarnoja -
Sanansa ja Henkensä kautta, että monet ajattelevat: -
"Ei kerta kaikkiaan, onko niitä vähän, jotka pelastuvat?"
Ilmestyskirja vastaa tuohon ihanasti.
Se oli valtava joukko, joka nousee Herran kirkkauteen.
Se on sellainen joukko, että kuule... Halleluja!
On nimittäin niin, että kaikkialla, missä evankeliumia saarnataan -
ja missä otetaan Jeesuksen sanat ja Jeesus vastaan, -
siellä ihmiset pelastuvat.
He saavat syntinsä anteeksi ja saavat uuden elämän.
Ja kuule, he saavat sydämeensä -
- tekisi mieleni sanoa - sen taivaspassin!
Se on Jeesuksen veren merkki, sinetti -
- Hengen sinetti.
Jos ei sitä saa elämässään, -
silloin tulee tämmöisiä täällä sanottuja ikäviä juttuja.
'Herra, avaa meille'... Ovet oli pantu kiinni. Armonaika oli loppu.
Semmoiselle sanotaan: "'En minä tunne teitä -
enkä tiedä, mistä te olette'."
Silloin te rupeatte sanomaan: "'Mehän söimme ja joimme -
sinun seurassasi, ja meidän kaduillamme sinä opetit'."
Ajattele! Sanotaan, että söimme ehtoollista ja kuuntelimme jne.
Mutta mitä täällä sitten sanotaan?
Kerta kaikkiaan! "'Minä sanon teille: en tiedä, mistä te olette.
Menkää pois minun tyköäni, kaikki te vääryydentekijät'."
Se on niin kuin sanotaan P. Herlinin lauluissa.
Mutta parannus on tekemättä!
Harrastusta! Kristillisyyden harrastusta on ollut!
Mutta ei koskaan avattu sydäntä Jeesukselle!
Nyt mulla on kysymys sulle!
Millaisen vastaanoton sinä haluat, kun taivaan portille tullaan?
Haluatko, että sinulle sanotaan: "Minä en tunne teitä!"
Vai haluatko, että siellä on Vapahtaja ja sanoo: -
"Minä olen sinunkin puolestasi kärsinyt ja kuollut."
Rovasti Urho Muromalta aikanaan oli kysytty:
"Tunteeko Jeesus sinua, kun sinä meinaat sinne taivaaseen päästä?"
Rovasti Muroma oli sanonut: "Kyllä. Kun minä menen sinne, -
niin Jeesus sanoo, että kyllä Hän Urhon tuntee. -
Hän on niin monta kertaa pessyt verellään Urhon synnit pois. -
Kyllä Hän tuntee."
Tänään on armon hetki!
Herra sanoo: "Älä tuudittaudu -
pintapuoliseen kristillisyyden harjoittamiseen! -
Avaa sydämesi Jeesukselle!"
Herra tekee sinusta oikein radikaalin uskovaisen!
Myönteisessä mielessä. Halleluja!
Sinä voit sanoa: "Ennen oli niin. Nyt Jumala on tarttunut asioihin."
Täällä sanottiin: vääryydentekijät!
Yhtäkkiä, kun Jumala avaa ihmisen elämän, -
niin kaikesta pintapuolisesta kristillisyydestä huolimatta -
sieltä löytyy... sieltä löytyy vääryyden juttuja.
Kuule ystävä, Jeesus haluaa tänään antaa sinulle varmuuden siitä, -
että kaikki synnit on annettu anteeksi. Kaikki!
Saat olla matkalla taivaaseen.
Kun sinä tulet taivaan porteille, siellä sanotaan: "Tervetuloa! -
Minä olen kärsinyt ja kuollut ja ylösnoussut sinunkin tähtesi. -
Tule! Ota vastaan tämä valtava autuus täällä!"
Se on armahdetulle sydämelle valtava.
Niin kuin sille Urholle sanottiin: "Kyllä minä Urhon tunnen. -
Olen niin monta kertaa puhdistanut hänen sydämensä."
Kun minäkin pääsen sinne, niin kyllä taivaan Herra sanoo: -
"Kyllä minä Askonkin tunnen. -
On niin monta kertaa pitänyt uudistaa, puhdistaa -
ja täyttää voimalla korkeudesta!"
Hiljennytään nyt rukoukseen ja annetaan tänään tässä hetkessä -
Jeesuksen pestä meidän sydämemme puhtaaksi pahasta omastatunnosta -
ja kaikesta vääryydestä.
Herra, kiitos, että saamme kääntyä Sinun puoleesi.
Abba! Abba! Isä! Halleluja! Tämä on se päivä, jonka Herra on tehnyt!
Ooh! Halleluja! Iloitkaamme ja riemuitkaamme -
ja antakaamme kunnia Hänelle!
Jeesuksen nimessä ja veressä minä julistan sinulle, -
parannusta tekevä ystävä, kaikki sinun syntisi anteeksiannetuiksi!
Kaikki on nyt selvää! Halleluja! Ole turvallisella mielellä.
Ooh! Nyt alkaa taivastie.
(kielillä puhumista)
Halleluja! Herra koskettaa sinua nyt!
Aamen. Siunausta!
Moni tänään kulkee tietään itkien, -
joskus kuolemaansa hiljaa etsien.
Tappioiden taakka murtaa sydämen, -
avunhuutoa vain kukaan kuule ei.
Tuhkasta nousee aamu, aamu uus', ikuinen.
Tuhkasta nousee aamu, jos vain uskot Kristukseen.
Tuhkasta nousee aamu, aamu uus', ikuinen.
Tuhkasta nousee aamu - rakkauden.
Valon kaipuu piinaa, tyytyä ei voi.
Viha sielus' ylle synkän varjon loi.
Apu ihmisten ei koskaan muuttaa vois',
nosta katsees' elon raunioista pois.
Tuhkasta nousee aamu, aamu uus', ikuinen.
Tuhkasta nousee aamu, jos vain uskot Kristukseen.
Tuhkasta nousee aamu, aamu uus', ikuinen.
Tuhkasta nousee aamu - rakkauden.
Rakkaus Herraan poistaa tuskat sydämen.
Anteeks'antamuksen voiman, tunnet sen.
Ylösnousemus sun sielus' kohottaa, -
taivaskodin kerran matkas' saavuttaa.
Tuhkasta nousee aamu, aamu uus', ikuinen.
Tuhkasta nousee aamu, jos vain uskot Kristukseen.
Tuhkasta nousee aamu, aamu uus', ikuinen.
Tuhkasta nousee aamu - rakkauden.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare