o
Hienoa olla tässä yhdessä.
Ei ole mitään parempaa kuin seikkailu Kirjasta.
Oli sää mikä tahansa, löydät meidät täältä yhdessä
kokemassa seikkailuja Kirjasta.
Kirjassa on toimintaa ja seikkailua,
enemmän tarinoita kuin osaan luetella.
Rakastammeko me Kirjaa? - No totta vie!
Me rakastamme Kirjaa!
Uskomatonta, että he lähettivät meille sellaisen paketin.
Älä unohda lähettää sitä takaisin heti huomisaamuna.
Hoidan asian. - Kiitos, Jeremia. Hyvää yötä!
"Vaarallinen"
Sotilaat!
Selvitetään, mitä laatikossa on. Menkää te tuonne ja te tuonne.
Varovasti, pojat!
Suojaa! - Minäkö?
Varokaa! - Juku, nyt vasta olenkin turvassa.
Mokomien pelkureiden kanssa.
Katsokaa laatikon kokoa. - Onpa se iso.
Älkää menkö liian lähelle. - Mikä se on?
En tiedä, mutta on se tosiaan iso. Ja pelottava.
Rauhoitu, Laukka. - Se on valtava. Jospa se on täynnä hi-hi-hi-hi
hirviöitä! - Hirviöitä muka.. - Niitä mahtuisi sinne paljon.
Minä tiedän! Jospa se onkin täynnä hyppiviä papuja.
Niistä ei ole vaaraa.
Ei kuulosta ystävällisesti hyppiviltä papusilta.
Mitä oikein höpötätte? Tässähän minä olen, enkä hypi ollenkaan.
Ei, Papunen! En tarkoittanut sinua vaan tavallisia papuja.
Niitä syötäviä. Luin kerran, että pavut, joissa on pieniä matoja,
heiluvat ja hyppivät... Hetkinen.
Sehän tarkoittaisi, että tuossa on laatikollinen matoja. Yäk!
"Vaarallinen". Mistä kaukaa lie lähetetty. Otetaan selvää.
Niin, yritetään päästä lukemaan palautustarra.
Kai se niinkin sitten selviää.
"Palautetaan lähettäjälle"...
Hei, tässä se on! "Syy: vaarallinen."
Vaarallinen!
Vaarallinenko? Miten vaarallinen se muka voi olla?
Ei se varmaan mitään ole. Tehdäänpäs katsaus.
Eihän, ei katsausta.
Mitä on katsaus?
Kaikin puolin mukava kurkistus sisälle. - Älä vain tee sitä!
Piiloutukaa ja pelätkää vain laatikkoa jos mieli tekee,
mutta minä kyllä katson!
Onkohan se kovin hyvä idea.
Mokomat pelkurit! Ette kai oikeasti pelkää ruskeaa laatikkoa?
Ai ruskeaa laatikkoa, missä on jotakin vaarallista sisällä? KYLLÄ!
Minäpä en! Jiihaa!
Ehkä pitäisi olla vähän varovainen siellä.
Kuin vuorikiipeilyä maanjäristyksen aikana.
Asettukaas aloillenne siellä, matoset!
Siinäs näette, piti vain näyttää niille, kuka on pomo.
Tätä ette ikinä usko. Se on...
...vaarallista! Se nappasi minut!
Se oli hauskaa! Tässähän ihan ratkeaa!
Menittepäs halpaan! Halpaan kuin halvat makkarat!
Se ei ollut hauskaa.
Varo, Tex!
Ihan kuin menisin tuollaiseen halpaan. Hyvä yritys!
Apua!
Löysäisitkö otetta vähäsen? Et ilmeisesti.
Tex! Oletko kunnossa?
Mikä se on?
Yritä rauhoittua. Mikä se on?
Hei! Mitä.. Auttakaa!
Mitä sinä teet? Päästä minut alas!
Täältä tullaan!
No niin, Kusti. Nyt pelastetaan Tex.
Apua! - Yritä jaksaa, Tex!
Hei, varohan senkin karvainen kirppukasa!
Siis vaikka sanoin kirppukasa, tarkoitin tietenkin... tiedäthän..
Varo, Pete!
Se liippasi läheltä!
Kohta tulee ykät! Älä purista niin kovaa!
Sipulia...
Valmiina... tulta!
Hyvin ammuttu!
Älkää minua ampuko!
Tässä on tilaisuuteni. Mennään asemiin, Kusti!
Harhautamme gorillan.Kun se päästää irti, juokse ja hyppää hyllyltä.
Mitä? Enhän minä lentää osaa! Olen jojo!
Luota vain minuun ja tee se. Ei ole paljon aikaa.
No minä yritän.
Perääntykää! Olen kunnossa.
Hyppää alas. Miksen tullut sitä ajatelleeksi?
Etpäs saakaan...
Tämä ei tunnu kovin hyvältä idealta.
Kohde saavutettu.
Paikoillanne. Valjaat kiinnitetty.
Varjo kiinnitetty. Mentiin!
Tehtävä suoritettu. - No se oli erilaista.
Täydellistä, Kusti! Nyt tasaisesti.
Varokaa siellä alhaalla!
Valmiina!
Voi ei!
Vasemmalle, ei vaan oikealle. Vasemmalle..
Ei kun toiselle vasemmalle! - Päätä jo!
Ei, ei! Antaa olla!
Täältä pesee!
Täällä, Kusti!
Varovasti, sotilas. - Selvä, sir.
Kohdetta ei eliminoida. - Selvä, sir.
Pysykää tarkkoina, pojat. Katsotaanpas.
Kiitos kyydistä, Kusti. Mahtava laskeutuminen.
Se liippasi jo liian läheltä.
Laitetaan hirviö takaisin laatikkoon.
Laitetaanhan apina pois. Nostakaa ylös.
Taisimmepa aika hyvin ratkaista laatikon mysteerin.
Niinpä. Enää en koske laatikkoon, jossa lukee "vaarallinen".
Et sinä siihen koskenutkaan, vaan minä, senkin pelkuri.
No ainakaan minä en kiivennyt ja pudonnut sinne sisälle.
Mutta minähän olin urhea! - Itsepäinen sinä vain olit!
Vai itsepäinen! - Jos sinulla olisi yhtään hevosen järkeä...
Hei kaverit! - Sinähän olet pelkkä jojo...
Laatikko on vaarallinen. Kiinnittäisit huomiosi.. - Sinuunko?
Niin juuri, sinun pitäisi kiinnittää huomiosi...
Kumpa en olisi kiinnittänyt huomiotani tuohon.
Ei taas!
Paiskataanko kättä? Sori, emme voineet vastustaa kiusausta.
Tuo ei ollut yhtään hauskaa.
Mitä ideaa tuossa nyt oli? - No niin, riittää jo.
Mutta Pete, se hirviö oli pelottava.
Ja lisäksi isokin. Ihan jättiläismäinen.
No ei se nyt kovin iso ollut. - Sinäpä et ollutkaan
sen hikisessä kourassa liiskautumaisillasi.
Olen nähnyt suurta ja extrasuurta, mutta tuo oli jättikokoa.
Mutta olen nähnyt isompiakin. - Niinkö? Missä olet nähnyt
tuota isomman jättiläisen? - Kirjassa.
Mitä? Älähän nyt, eihän Kirjassa mitään jättiläisiä ole.
Ketä luulet huiputtavasi? -Niin, ei jättiläisiä oikeasti ole.
Niitä on vain lasten tarinoissa.
Hyvä on, olet oikeassa. Jatka vain. Onko hyvä, Kusti?
Ette kai tosiaan usko, että Kirjassa on jättiläisiä?
Ei, minä tiedän, että jättiläisiä ei ole.
Tai olen aika varma, ettei ole. Tai oikeastaan en tiedä.
Kerro Pete, missä Kirjassa on jättiläisiä? -Ovatko ne pelottavia?
Papunen! Tottakai ne ovat pelottavia! Nehän ovat jättiläisiä!
Ne ovat jättisuuria ja pelottavia. Mutta tiedättekö mitä? - No?
Isoimman jättiläisen voitti pienin vastustaja, joka sillä oli ollut.
Äsken tuo jätti melkein liiskasi minut, eikä minulla ilman teitä
ollut mitään mahdollisuuksia. - Tex on oikeassa.
Tämä kaveri teki sen ihan yksin.
Kerro meille se tarina. Lakkaa jo kiusaamasta.
Enpä tiedä.. Laukka ja Tex eivät tunnu uskovan minua.
No hyvä on! - Joo, kerro vain se tarina.
Oletteko varmoja? - Joo!
Kaiken kokemansa jälkeen Tex sopisi hyvin näytelmän tähdeksi.
Vau, saanko olla tällä kertaa hirviö?
Ei, vaan pääset taistelemaan jättiläisen kanssa.
Ei kai taas!
Mennään sitten valmistautumaan!
Hei Pete.. vielä siitä taistelusta jättiläistä vastaan..
Mukaan vaan. Siitä tulee hauskaa.
Hauskaa? No sitähän minäkin juuri ajattelin, että hauskaa.
Miten aina päädynkin näihin tilanteisiin?
Sitten aloitetaan. Sotilaat!
Valmiina, sir!
Ottakaa vartioon vain pari miestä. Muita tarvitaan esitykseen.
Kyllä, sir! - Laukka voi auttaa työläisleluja.
Kyllä, sir! Olenkin aina halunnut olla ryhmäveistoksessa.
Kauan sitten eli poika nimeltä Daavid.
Hyvältä näyttää!
Ei hän ole poika. - Hän on karjapaimen.
Siinä neito on oikeassa. -Laukka on oikeassa. Ei hän ole poika,
mutta hän on oikean kokoinen esittämään Daavidia.
Oliko Daavid sitten pieni, pyöreä ja epämiellyttävä?
Varohan, senkin kaakki! - Olkaahan nyt kiltisti.
Katsokaaa tarinan kulkua, niin kohta näette, miksi.
Mihin jäinkään? Niin, Daavidin isä, Iisai
tarvitsi jonkun viemään ruokaa Daavidin veljille armeijaan.
He taistelivat filistealaisia vastaan Beetlehemin lähellä.
Hän päätti lähettää Daavidin.
Kuka Filis? - Filistealaisia.
Miksi he taistelivat? - Näytetään heille, Zip!
Filistealaiset ja Israelin kansa asuivat rinnakkain.
Filistealaiset olivat väkivaltainen ja paha kansa,
joka uskoi epäjumalanpalvontaan eikä Jumalaan.
He taistelivat usein maa-alueista israelilaisten kanssa.
Mutta miksi? -Mitä enemmän maata omisti, sitä enemmän valtaa sai.
Täältä tulee evästä! - Daavid löysi veljensä taitelukentältä
ja... - Tiesin, että tässä oli joku juju.
Hyökkäykseen!
Hei, olen teidän puolella!
Hei, lopeta jo! Mitä oikein teet?
Vaikka jojo olenkin, tässä alkaa jo huimata!
Lopeta jo! Pete!
Kaikki seis! - Kannatetaan!
Eivät he näin sotineet. - Eivätkö?
Eivät. Siihen aikaan kumpikin maa lähetti esitaistelijansa.
Miksi he niin tekivät? - Moni ihminen välttyi vammoilta.
Se maa, jonka lähettämä taistelija voitti, julistettiin
sodan voittajaksi. Eli taistelijan valitseminen
oli iso juttu ja päätös veikin usein viikkoja.
Minä tulen maamme esitaistelijaksi.
Ei, vaan minä! - Minäpäs!
Valitkaa kohta, mutta katsotaan ensin filistealaisten taistelijaa.
Filistealaisten taistelija oli jätti nimeltä Goljat.
Minulla on vain isot luut.
Mene vain, Vinnie. -No on tullut treenattua.
Kyllä minä tämän päihitän. Eikö heillä parempaa ole?
Mitäs se klovni siellä pajattaa? Vilkaisepas tätä!
Tarkoitan...
Äiti taisi kutsua minua. Nähdään! - Odota minua!
Mitä pidit? - 40 päivän ajan Goljat tuli esiin päivittäin
ja haastoi israelilaisia taisteluun.
Mitä? Eikö kukaan tahdo otella minua vastaan?
Jiihaa! Mokomat pelkurit! Minä ottelen Goljatia vastaan.
Tules tänne... - Kenelle oikein puhut?
Olen valmiina. Tanssin kuin perhonen ja pistän kuin mehiläinen.
Miten urheaa! - Totta, totta.
Hän oli todella urhea, etenkin kun hän oli vasta noin 14-vuotias poika
ja Goljat oli yli kolmemetrinen jätti.
Anteeksi? Sanoitko yli kolmemetrinen?
Itse asiassa 3 metriä ja 20 senttiä. Näytähän, Zip!
Hei, kaverihan on iso. Eihän tämä ole yhtään reilua.
Hän on jättiläinen.
Niinpä. - Daavid on niin pieni häneen verrattuna.
Lisäksi Goljat oli paljon vahvempi.
Hänellä oli pronssinen kypärä ja säärisuojukset.
Hänen sota-asunsa painoi 57 kiloa.
Hän kantoi valtavaa rautakeihästä, jonka pelkkä kärki
painoi yli 7 kiloa. - Yhtä paljon kuin keilapallo.
Mistä sinä sen tiedät? - Minulla on vanha keilailuvamma.
Hän on oikeassa. Pelkkä kärki oli yhtä painava kuin iso keilapallo
ja Goljat jaksoi heittää sitä niin kuin tavallista keihästä.
Ja kyllä hän heittikin sitä lujaa! - Minunko pitää heittää tätä?
Tuo sattui paljon. En minä pelleile.
Taas selvittiin.
Vaikka Daavid olikin vasta poika, ei hän ainakaan ollut pelkuri
kun taisteli noin suurta jättiä vastaan.
Aivan. Hän oli urhea, mutta mikä tärkeämpää, hän luotti Jumalaan.
Daavidilla oli suunnaton luottamus Jumalaan. Hän uskoi, että Jumala
auttaisi häntä voittamaan Goljatin. Siksi hän meni rohkeasti
kuningas Saulin luo ja ilmoittautui ainoana vapaaehtoiseksi.
Kuningas Saul, tulin kertomaan, että ottelen sen Goljatin kanssa.
Lisäksi aion voittaa hänet. - Oletko hullu?
Olet vasta lapsi ja jättiläinen tappaa sinut
ja me häviämme sodan. - Ettehän. Jumala auttaa minua.
Älkää huolehtiko mistään. Ottelen filistealaista vastaan ja voitan.
Ehkä olen pieni, mutta Jumalan kanssa olen vahva.
Älä ole naurettava. Olet vasta poikanen.
Älä anna kokoni ja ikäni hämätä. Olen huolehtinut isäni lampaista
koko ikäni ja olen joutunut painimaan karhujen kanssa
kun ne ovat yrittänet viedä lampaita laumasta. Ja usko pois,
ne jäivät aina ilman saalista. Pojat, sanokaa hei!
Hei! - Minä pystyn tähän.
Jumalan avulla minä pystyn.
Hän on sankarini...
Hyvä on, mene sitten. Herra olkoon kanssasi.
Ehkä sinun muuten kannattaisi ottaa sota-asu. Goljat on jättiläinen.
Tämä on liian iso. En voi pitää tätä.
Tuokaa purkinavaaja!
Goljatilla on keihäs, mutta millä Tex, tai siis Daavid, aikoo otella?
Hän käyttää linkoa ja kiviä. - Taaksepäin, taaksepäin...
No niin, tuokaa vain tänne. Eiköhän yhdellä kuormalla pärjää.
Daavid kylläkin käytti pieniä sileitä kiviä,sellaisia kerättäviä.
Ai.. - Nuo ovat hyviä kiviä,
mutta eivät sellaisia kuin olin ajatellut.
Siis mitä? - Hän käytti pieniä kiviä, joita sai virralta.
Kiitos, Virtanen. - Eipä kestä.
Ei, ei, vaan virtaavasta vedestä, purosta.
No mikset heti sanonut?
Hetkinen, siis väitätkö, että teinipoika ottelee jättiä vastaan
pikkukivillä ja lingolla? Et voi olla tosissasi!
Väitän. - Parempia olisivat ne isot kivet. Niiden alle voisi
vaikka piiloutua. - Auttaisi ehkä, jos tietäisitte vähän enemmän
Daavidista ja hänen lingostaan. Zip!
Sen ajan armeijassa oli monta asetta valittavana.
Käytettiin joko keihästä, miekkaa tai linkoa,kuten tässä tapauksessa.
Miksi he valitsivat vain yhden aseen? - Hyvä kysymys!
He uskoivat erityisten taitojen kehittämiseen valitun aseen
asiantuntijaksi. Daavidkin siis sai oppia lingon käytössä jo lapsena.
Se oli selviytymisen kannalta oleellista
ja luonnollinen osa kasvua. Kun Daavid tapasi Goljatin...
hän osui jo todella tarkasti. Sanotaan, että jotkut osasivat
jopa halkoa hiuksia lingoillaan.
Ja entäs voima sitten! Kivi saatiin lentämään niin voimalla,
että sen nopeus saattoi yltää 160 kilometriin tunnissa.
Enpä tiedä... Näyttää siltä, että moinen tekisi kipeää.
On paras varustautua.
Daavid - varusteinaan rohkeus, luottamus Jumalaan ja linko -
vastasi Goljatin haasteeseen ja asettui puolustamaan kansaansa.
Parempi kun soitat äidillesi, että sinusta on tulossa fossiili.
Goljat raivostui huomatessaan, että häntä vastaan lähetettiin poika.
Hän loukkaantui. - Tämäkö on kansanne urhein?
Pikku poika, jolla on pikkuruinen linko?
Tule tänne niin liiskaan sinut. Säästyypähän aikaa.
Pelästyit, eikö totta?
Vaikka Goljat yritti olla niin pelottava kuin osasi,
Daavid ei perääntynyt.
Hei jätti! Minulla on asiaa. Voit tulla vastaan miekan, keihään
ja kypärän kanssa, mutta minä tulen kaikkivaltiaan Jumalan nimessä.
Ja tänään tulet kärsimään tappion.
Ihan kuin lasso!
Pakene! Et ole nähnyt vielä mitään. Lorusi on loppu!
Ankka!
Huti meni, huti meni!
Hyvin ammuttu!
Näin päättyi tarina Daavidin ja Goljatin taistelusta.
Daavid oli voittaja, eikä koolla ja iällä ollut merkitystä,
koska Daavid uskoi, ymmärsi ja arvosti Jumalan lupauksia
toisin kuin jättiläinen.
Oletpa komea haarniskassa!
Sankarimme!
Oletko kunnossa? Tule takaisin, älä kuole sukupuuttoon.
Miten monta kaviota? Ei minulla ole kuin neljä,
joten ei pitäisi olla vaikeaa. Näytät aika vihreältä.
Hyvin meni. On jo myöhä ja on laitettava paikka kuntoon.
Se oli hauskaa.
Hei Pete... - No mitä, Laukka?
Jos Jumalan lupaukset koskevat kaikkia, jotka uskovat Häneen,
miksei Goljat uskonut? - En tiedä. Ehkä hän oli
mielestään niin suuri ja vahva, ettei tarvinnut Jumalaa.
Minä en ikinä tahdo olla sellainen. - En minäkään.
Hei Pete... Onhan se laatikon kansi tiukasti kiinni?
Pete!
Valmiina! Kohtaus 97... Käy!
Hei, se ei ole...
Poikki!
Lentävä apina, otto 24. Valmiina ja käy!
No niin, onnistu nyt...
Poikki!
Tex! Sinulla on väärä reppu! - Mitä? Laukka!
Ja paikoillenne! - Odota! Varokaa siellä alhaalla!
Valmiina! Otto 12. Käy!
Papunen, tästä lähtien saat tehdä itse omat stunttisi.
Ohoh, se pyöriikin vielä.
Suomennos: Johanna Tölli