o
Hienoa olla tässä yhdessä.
Ei ole mitään parempaa kuin seikkailu Kirjasta.
Oli sää mikä tahansa, löydät meidät täältä yhdessä
kokemassa seikkailuja Kirjasta.
Kirjassa on toimintaa ja seikkailua,
enemmän tarinoita kuin osaan luetella.
Rakastammeko me Kirjaa? - No totta vie!
Me rakastamme Kirjaa!
Ihan tylsää! - Tapahtuisipa jotain. - Niinpä.
Laukka! Nyt täältä ei enää näe mitään!
Toivoin jotain tapahtuvaksi, mutta en tarkoittanut ihan tätä.
Tahdoin vain nähdä. - Oletko hevonen vai lohikäärme,
kun olet noin täynnä kuumaa ilmaa?
Hyvä on, en sitten hengitä ollenkaan.
Älä nyt, Laukka! Lopeta jo!
Olkaahan nyt reiluja! Ei Laukka voi sille mitään, että hänellä on
erottuva profiili.-Tuo on vain kiva tapa sanoa, että kärsäsi on iso.
Onneksi tämän karjapaimenen naama on litteä ja pyöreä.
Se on toisinaan aika kätevää. Väistäkää niin näytän.
Vau! Katsokaa hänen menoaan!
Kiitos, Tex! -Jos lohikäärmeenä hengittelevä hepo pysyisi kauempana
Riittää jo!
Ei Tex tosissaan tarkoittanut. Sade vain tekee kaikista ärtyisiä.
Pete on oikeassa. Onhan satanut jo päiväkaupalla.
Laukka! Ei taas! -Oijoi, anteeksi.
Ukkonen vähän niin kuin säikäytti.
Tämä voi jatkua vielä viikkoja.
Hei Zip! Onko sinulla ehdotus?
Ja minä kun murehdin, että on tylsää... Katsotaan toki yhdessä,
miten Zip putsaa tuulilasiaan.
En ymmärrä, mitä Zip yrittää sanoa. Ymmärtääkö joku? Minä en ainakaan.
Hetkinen! Tuohan on loistava idea! Tiedänkin, mitä voimme tehdä.
Kirjassa on upea tarina paljon tätä pahemmasta rankkasateesta.
Tuskinpa mikään sade on voinut olla paljon tätä pahempi.
Usko pois, että se oli paljon pahempi.
Kusti hei!
Täällä! Kusti!
Varokaa! Täältä tullaan! - Hyvä Pete!
Hei kaikki! Nyt pidetään hauskaa!
Tarina Kirjasta on hyvä idea. Viimeinen tiskillä on mätämuna.
Ei millään pahalla, kaverit. Nyt mentiin!
Olen täällä takana! Pysähdy jo, Kusti!
Tex! Mitä sinä täällä teet? - Leikin leijaa! No mitä luulisit?
Päästäkää minut pois täältä! Pysähdy jo, Kusti!
Pidä kiinni. Kohta pääset alas. Kestä vielä hetki niin pääset pois.
Yritä kestää! Täältä tulen!
Sano jotain. Oletko kunnossa?
Taisitpa tulla itse viimeisenä, joten olet siis itse mätämuna.
Eikö olisi jo sen tarinan aika, mikä meidän piti kuulla?
Tex on oikeassa. Valmistaudutaan tämän illan tarinaan. Zip!
Voitko järjestää työläislelut, niin laitamme näyttämön kuntoon?
Sotilaat! - Niin, sir?
Varmistakaa ikkunat ja ovet. Emme kaipaa yllätyksiä tällä kertaa.
Hienoa! Vielä yksi asia hoitamatta ennen kuin aloitamme.
Kuunnelkaapa! Valitaan roolit tarinaan, joka kertoo historian
suurimmasta rankkasateesta. - Valitse minut! Minut!
Odottakaahan nyt. Yksi kerrallaan.
Tätä tietä, yli, juuri noin...
Katsokaa miten paljon nappuloita. Mitä tästä tapahtuu?
Olen jumissa! Hei, päivänvaloa!
Laukka saa pääosan. - Meikäläinenkö?
Juku, en uskonut, että minusta tulisi tähti.
Tuokaa tänne, juuri noin.
Hienoa! Tietääkö jokainen, mitä osaa esittää?
Joo! -Ovatko kaikki valmiina? -Valmiina ollaan!
Sitten on aika kuulla hieno tarina Kirjasta!
Tarinamme alkaa noin 1600 vuotta sen jälkeen kun Adam ja Eeva
lähtivät Eedenin puutarhasta. Eli kauan sitten.
Mies, joka asui tässä talossa, oli ihmeellinen mies.
Sanoin, että mies oli ihmeellinen. Laukka, se oli sinun merkkisi!
Nooa ehkä saattoikin olla urhea, mutta hevonen on ihan jänishousu!
Enhän ole! - Oletpas!
Pete... Minua pelottaa. Kaikki katsovat minua.
En taida pystyäkään tähän. -Kaikki hyvin. Pystyt kyllä.
Me kaikki tiedämme, että pystyt, eikö niin? -Joo! Hyvä Laukka!
Pystyt siihen!
Hehän pitävät minusta ihan oikeasti. Pystyn tähän.
Hei kaikille! Olen Nooa. - Hei Nooa!
Nooa ei ollut urhea siksi, että olisi taistellut suurissa sodissa,
vaan koska hän kuunteli Jumalaa silloin kun harvat kuuntelivat.
Mitä tarkoitat? Mikseivät muut tahtoneet kuunnella Jumalaa? -Niin!
Siitä lähtien kun Adam ja Eeva karkotettiin paratiisista,
ihmiset olivat jatkuvasti uhmanneet Jumalaa ja tehneet mielensä mukaan.
He tappoivat, varastivat ja tekivät paljon muutakin pahaa.
Ei ollut jäljellä monia, jotka rakastivat Jumalaa
tai edes välittivät siitä, että Jumala oli heidät luonut.
Eräänä päivänä Jumala päätti, että oli menty liian pitkälle.
Hän oli saanut tarpeekseen.
Hän kutsui ainutta ihmistä, joka oli pysynyt uskollisena.
Nooaa! -Aivan oikein, Papunen. Jumala kutsui Nooaa.
Nooa.. Älä pelkää. - Niin, Herra?
Olen päättänyt tuhota kaikki elävät olennot, koska maa
on heidän takiaan täynnä väkivaltaa.
Pyyhin heidät kaikki maan pinnalta.
Tee puusta alus ja tervaa se sisältä sekä ulkoa.
Peitän maan vedenpaisumuksella,joka tuhoaa maan päältä kaiken elävän.
Kaikki maan päällä kuolevat.
Sehän kuulostaa hyvältä... Hetkinen! Kuulinko oikein?
Jumala aikoo tuhota maailman? -Kyllä.
Voi juku, kaikki ketä tunnen, asuvat siellä.
Hetkinen, emme kai me nyt ole siinä sateessa ja vedenpaisumuksessa?
Emme. Itse asiassa juuri tämän tarinan vuoksi tiedän,
että sade loppuu ja aurinko alkaa jälleen paistaa.
Mutta ihmiset tekevät edelleen samoja pahoja tekoja!
Miten voit olla niin varma? - Ymmärrät kyllä vielä,
kunhan jatkamme tarinaa. -Meillä on arkki rakennettavana,
joten aloitetaanpas. Mitä ensin? Nauloja tietenkin. Pidän nauloista.
Kakkosnelosia ja kasa muitakin numeroita.. Te voitte tehdä tuon.
Ottakaahan porat, työkalut ja vasarat. Nyt rakennetaan arkki!
Yksi juttu vain pitäisi tietää: Mikä on arkki?
Hyvä kysymys! -Jumala antoi Nooalle tarkat rakennusohjeet.
Arkki onkin siis laiva! - 300 kyynärää pitkä,
50 kyynärää leveä ja 30 kyynärää korkea. - Kyynärää...
Tuuma, metri, sentti.. Ei ole kyynäriä. Mitä ne oikein ovat?
Kyynärä on vanha mittayksikkö, joka vastaa nykyistä puolta metriä.
Kun muutetaan kyynärät metreiksi, saadaan selville, että Nooan piti
rakentaa puolentoista jalkapallokentän pituinen
ja sotalaivan kokoinen arkki. - Vau! Siis valtava!
Nooan täytyi siis valvoa laivan rakennusta.
Mikä siinä tekee hänestä urhean? -Se oli huomattavasti vaikeampaa.
Ensinnäkään sähkötyökaluja ei silloin ollut. - Mitä?!?
Ei valmista puutavaraa, trukkeja, nauloja, apua tai kokemusta.
Nooa ei ollut koskaan rakentanut edes pientä venettä.
Puhumattakaan valtamerialuksesta! -Vain niin, hyvästi! Me häivymme.
Odottakaa, älkää menkö! Tuokaa työkalut takaisin, olkaa kilttejä!
Minunko muka pitäisi rakentaa näin iso laiva ihan yksin?
En pysty siihen! - Ei ihan yksin.
Luojan kiitos! Aloin jo huolestua. - Nooa sai kuitenkin apua
kolmelta pojaltaan, Seemiltä, Haamilta ja Jaafetilta.
Jumala halusi siis neljän ihmisen rakentavan näin valtavan aluksen!
Jep! Muistinko muuten mainita,että Nooa oli aloittaessan 500-vuotias?
Mitä?
Siksi Nooa oli urhea mies. Jumala käski häntä tekemään sellaista,
mikä näytti mahdottomalta. Nooa ei kyseenalaistanut vaan totteli.
Hei isä, heräähän jo! - Odottakaahan nyt, kaverit.
Hereillä ollaan! Haisee ihan kuumalle ladolle.
Ymmärrätkö nyt Pete, miten kauan neljältä ihmiseltä
menee tämän rakentamiseen?
Titanicia tehtiin vuosia satojen rakentajien voimin.
Sotalaiva vaatii vielä enemmän aikaa sekä työvoimaa.
Ja tällöin käytössä on sähkötyökaluja ja rakenteita.
Kirjan mukaan.. Jumala sanoi, että rakentamiseen menisi Nooalta ja
hänen kolmelta pojaltaan 120 vuotta.
Miksei kukaan auttanut? Sanoiko Jumala, että vain Nooa perheineen
voisi tehdä sen? - Nooa olisi mielellään ottanut apua vastaan,
mutta kukaan ei uskonut häntä. Kaikki pitivät häntä hulluna ja
pilkkasivat häntä. He eivät piitanneet siitä, mitä Nooa kertoi
Jumalan aikovan. Eiväthän he piitanneet Jumalasta muutenkaan.
He välittivät vain itsestään.
Eräänä päivänä Nooa oli valmis. Arkki oli 137 metriä pitkä,
13 metriä korkea, 22 metriä leveä ja siinä oli kolme kerrosta.
Joka puolella kantta oli ilma-aukkoja
ja arkissa oli vain yksi ovi ja yksi ikkuna.
Arkki oli autiomaassa, satojen kilometrien päässä
lähimmästä valtamerestä. Jumalan antama tehtävä oli toteutettu.
Jumala oli mielissään. - Mene arkkiin perheesi kanssa,
sillä kaikista maan ihmisistä vain sinä olet hurskas.
Ota mukaasi 7 paria jokaista eläinlajia, jonka olen hyväksynyt
ravinnoksi ja uhriksi, sekä yksi pari jokaista muuta lajia.
Valitse myös 7 paria jokaista lintulajia. Jokaisessa parissa on
oltava uros ja naaras, jotta lajit säilyisivät vedenpaisumuksen yli.
Annan sataa 40 päivää ja 40 yötä ja hävitän maan päältä
kaikki elävät olennot, jotka olen luonut.
Mutta yhä kaikki nauroivat Nooalle. Heille hän oli vitsi.
Mutta Nooa oli silti uskollinen ja teki kuten Jumala käski.
Ihan sama mitä ajattelette, minä teen niin kuin on oikein.
No niin, pareittain sieltä, ihan niin kuin Jumala sanoi.
Siinä yksi norsu. Missäs parisi on? Sitten ketut, hyvin menee.
Karhut, niistä minä pidän. Kaksi krokotiiliakin, hyvä.
Jäniksiä, vain kaksi. Kameleita.. Siinähän sinä olet!
Miten tuo muka toimii? Kaikki eläimet eivät pidä toisistaan
eivätkä ihmisistä. Aika ahtaat oltavat siellä tulee.
Muista, että tämä oli Jumalan antama tehtävä. Hän puhui
ja eläimet kuuntelivat. Ne tulivat yhteen ja olivat arkissa sovussa.
Nooan perhe meni sisään, ovi sul- keutui ja he odottivat kuukauden.
Sitten tulivat sateet.
Pian sen jälkeen Nooalle nauraneet ihmiset alkoivat todella huolestua.
Ja syystäkin. - Ei kai Nooa voinut olla oikeassa?
Mutta eihän Jumala oikeasti aio tappaa niitä kaikkia ihmisiä?
Ikävä kyllä aikoo. Heitä kaikkia oli varoitettu.
Muista, että Nooa oli rakentanut arkkia jo yli sata vuotta.
Nooa, hänen vaimonsa, kolme poikaansa ja eläimet kuuntelivat
kuinka huudot hiljenivät.Nooa suri, ettei kukaan ollut uskonut häntä.
Jumala oli antanut lupauksen ja hän pitää lupauksensa aina.
Tämä on pelottavaa!
Teistä tämä on pelottavaa, mutta kuvitelkaa millaista arkissa oli.
Vain vähän valoa, raivoava myrsky, vesi lyö vasten laitoja.
Mietittävänä on, kestääkö rakentamasi alus myrskyn.
Ja tiedät, että arkissa olijat ovat ainoat eloonjääneet maailmassa.
Vesi alkoi peittää maata. KOKO maata.
Voivatko myrsky ja sade tosiaan peittää koko maan vedellä?
Ei se ollut pelkkää sadetta. Näytä meille, Zip!
Maanalaiset vedet ryöppysivät esiin.
Ihan kuin jättimäinen päävesijohdon halkeama!
Maan päälle virtasi niin paljon vettä, että korkeimmat vuoretkin
katosivat pinnan alle. Ja sitten...
Seis!
Vedentulo lakkasi, mutta vesi oli peittänyt koko maan.
Kaikki elävät olennot, jotka eivät olleet arkissa, kuolivat.
Ihan niin kuin Jumala sanoi: satoi lakkaamatta 40 päivää ja 40 yötä.
Kun sade loppui, maasta ei näkynyt merkkiäkään
päiviin, viikkoihin tai edes kuukausiin!
Aivan. Nooa, hänen perheensä ja eläimet olivat arkissa kuukausia.
Eivät ainoastaan 40 päivää ja 40 yötä.
On jo kuukausia siitä kun maa peittyi, eikä sitä vieläkään näy.
Miten pitkään ruoka- varastommekaan enää riittää?
Entä jos Jumala on unohtanut meidät? Ei, ei.. Hetkinen!
Tiedän, ettei Jumala ole unohtanut meitä. Olen varma siitä.
Onhan tämä alus sentään neljän ihmisen rakentama!
Pitää vain olla kärsivällinen ja odottaa.
Tietysti Nooa oli oikeassa. Jumala muisti uskolliset palvelijansa.
Kun tuli oikea aika, hän lähetti tuulen vetten yli.
Lopulta, 5 kuukauden päästä eli 150 päivää siitä kun tulva alkoi,
jotakin ihmeellistä tapahtui.
Katsokaa! Olemme löytäneet maata! - Hurraa!
Viimeinkin arkki oli tullut matkansa päätteeseen,
Ararat-vuoren korkeille huipuille.
Vuori on lähes 5 km korkea ja sijaitsee tuhansien kilometrien
päässä paikasta, missä arkki rakennettiin.
Nooa ei ohjannut arkkia. Siinä ei ollut purjeita,
ruoria tai moottoria. Arkki rantautui vuorelle
Jumalan suunnitelman mukaisesti.
Se oli Nooalle, hänen perheelleen ja eläimille turvallinen paikka
odottaa veden laskemista. - Pääsemmekö pian tästä arkista?
Valitan. Vielä oli paljon vettä, jonka täytyi virrata pois.
Vielä menisi kaksi ja puoli kuukautta ennen kuin vesi
laskisi niin paljon, että muita vuorenhuippuja näkyisi.
Jumala oli antanut Nooalle tarvittavat tiedot selvittää,
milloin olisi turvallista lähteä arkista.
Ensin hän käytti korppeja selvittääkseen, oliko veden alta
jo paljastunut puita tai maata.
No niin, korppi. Siitä on 40 päivää kun vuorenhuiput ilmestyivät.
Mene katsomaan mitä löytyy.
Nooa lähetti päivittäin korpin lentämään edestakaisin,
kunnes maa oli kuivilla.
Seuraavaksi hän lähetti kyyhkysen, koska se ei laskeutuisi
muualle kuin kuivalle maalle. Ensin kyyhkynen ei löytänyt
paikkaa laskeutua, koska vesi oli vielä liian korkealla.
7 päivää myöhemmin Nooa lähetti kyyhkysen uudelleen.
Illan tullen se palasi nokassaan tuore oliivipuun lehti.
Se oli hyvä merkki. Nooa tiesi nyt, että vesi oli jo melkein laskenut.
Viikon päästä hän lähetti kyyhkysen uudelleen.
Tällä kertaa kyyhkynen ei palannut. Sekin oli hyvä merkki.
Se merkitsi, että kyyhkynen oli löytänyt kuivaa maata ja kodin.
Nooa odotti vielä 2 kuukautta, että maa vihdoin oli kuivilla.
Hän halusi odottaa Jumalan käskyä ollakseen varma,
että oli turvallista lähteä. Olivathan ainoat eloonjääneet
hänen huolehdittavanaan arkissa. Ja niinpä hän odotti.
Ja Jumala totisesti puhuikin hänelle jälleen.
Nooa. -Niin, Herra?
Tule perheinesi ulos arkista. Tuo myös kaikki elävät olennot,
joita sinulla on mukanasi. Tuo ulos linnut, eläimet ja matelijat,
jotta ne voivat olla hedelmälliset ja lisääntyä maan päällä.
Tuntuupa hyvältä olla taas kuivalla maalla!
Voi että! Olen 601-vuotias, mutta tuntuu kuin olisin vasta 372!
Ja kävellään ja kävellään...
Heti lähdettyään arkista Nooa palvoi Jumalaa.
Se oli Jumalalle hyvin mieleistä. Hän puhui Nooalle jälleen.
Enää koskaan en kiroa maata ihmisen tähden,vaikka ihmisen sydän
haluaa pahaa lapsuudesta saakka.
Enkä enää koskaan tuhoa kaikkia eläviä olentoja niin kuin nyt.
Jumala on todella siunannut meitä!
Sitten Jumala teki liiton Nooan ja hänen jälkeläistensä kanssa.
Mikä se on? - Mikä on liitto?
Liitto on lupaus, jota Jumala ei koskaan riko.
Jumala lupasi, ettei enää antaisi tulvan tuhota
kaikkia eläviä olentoja eikä tuhota maata.
Siitä minä tiedän, että sade lakkaa.
Lupauksen merkiksi Jumala teki jotain hyvin erikoista.
Näytä heille, Zip!
Niin kaunista...
Hän lähetti sateenkaaren, jotta jokaisen myrskyn loputtua
meillä olisi muistutus hänen pitävän lupauksensa toivosta.
Tarina päättyy uuteen alkuun
ja Jumalan lupaukseen meille kaikille.
Loppu. Olen aina halunnut sanoa sen.
Odottakaa! Katsokaa!
Mitä asiaa, sotilas? -Sade on lakannut ja pilvet väistyvät.
Sanoiko hän, että pilvet väistyvät?
Niin ja että sade on lakannut! -Mennään katsomaan. Tulkaa!
Katsokaas tuota.
Ei taas! - Tein sen taas. Olen pahoillani.
Vau! Katsokaa auringonnousua! En tiennytkään että on näin myöhä.
Johtui varmaan siitä, että se oli niin jiihaan hieno tarina!
Aika tosiaan rientää kun lukee Kirjaa.
Hei, katsokaa kaikki tuonne!
Kauneinta mitä olen koskaan nähnyt...
Näettekös? Jumala pitää lupauksensa.
Siksi tiesin, että sade lakkaisi. Kirjassa Jumala sanoi,
että kun näemme sateenkaaren, meidän tulisi muistaa lupaus,
liitto, jonka hän teki kaikkien elävien olentojen kanssa.
Vau! Kauneinta mitä olen koskaan nähnyt.
Jumala tosiaankin pitää lupauksensa.
Niin. Ja hän rakastaa meitä kaikkia.
Niin rakastaa.
Rakastan sateenkaaria.
Suomennos: Johanna Tölli