Det gör detsamma ...
KONSTNÄREN I BILD M.C. PEPE
Jag heter Mikko, M.C. Pepe.
Namnet M.C. Pepe kom till när en ungdomspastor -
beslöt kalla mig för Stora Pepe och Tjocka Pepe.
M.C. kommer från Master of Ceremony, ceremonimästare, -
vilket rapartister tidigare använde.
Innan jag kom till tro använde jag droger och söp.
Livet var som direkt från någon gangstaraplåt och -
och det strävade jag också efter men -
efter att jag kom till tro förändrades allt -
och min rapstil förändrades.
Jag är en av de få musikaliska människorna i vår släkt och -
det började med att jag som liten började spela gitarr.
Musiken har alltid intresserat -
men gåvorna räckte inte till för sång så jag började med rap.
Före det var jag DJ.
Efter konfirmandundervisningen fick jag pengar som gåva och -
med dem ville jag köpa en skivspelare.
Jag tyckte om att spela skivor -
på tekno- och rejvpartyn.
På dem var droger som Ecstasy och amfetamin starkt med i bilden -
och jag använde dem rätt så länge.
DJ-perioden höll på att ta slut och jag måste sälja mina skivspelare -
men före det hade jag börjat köpa rapskivor.
Som resultat av en vild grej låg jag länge på sjukhus.
Jag rymde därifrån och satt i rullstol några månader.
Sedan deltog jag i ett rapmästerskap och blev tvåa.
Då förstod jag att det kunde bli något av det.
Innan jag kom till tro hade jag gjort tre skivor -
och den fjärde var nästan färdig men den släpptes inte.
Nu har jag gjort tre andliga skivor.
Låtarna jag gör är främst om mitt eget liv.
Det förflutna är en resurs -
att ösa ur och lätt att identifiera sig med -
för sådana människor som -
jag i alla fall skulle hoppas lyssnar på skivorna.
Det händer att någon med likadan bakgrund blir berörd av låtarna.
Jag har tänkt att någon gång -
göra en skiva där det inte så tydligt skulle talas om Jesus.
Men när jag kommit halvvägs med låten är den redan starkt evangelium.
Låtar föds ofta då det hänt något betydelsefullt.
Något har hänt i livet eller något förargar -
och väcker känslor.
Ibland när någon producent gör ett beat som jag får rappa till -
och jag får höra melodin händer det att -
den väcker en stämning som formar orden.
När jag gjorde världslig musik var min tankevärld sådan -
att rimmen och låtarna inte var speciellt livgivande.
De var fulla av ångest och kanske bara ökade på ångesten.
Nu när jag gör kristen musik -
så fast mina stycken kan vara vemodiga eller sorgliga -
skapar de ändå på sätt och vis nytt liv.
Låten 'Leikitään vielä' (Låt oss ännu leka), jag nu ska framföra -
berättar om hur jag inte mer har något gemensamt -
med de gamla kompisarna.
Det jag nu söker i livet är inte mer likadant.
Den kom till -
en dag när vi satt tillsammans med kompisarna -
och det kom fram andra som berättade vad de gjort under helgen.
Då märkte jag att jag inte mer vill höra om sådant.
Jag gick hem och började skriva låten.
Denna låt har kanske berört mig mest.
Jag fick tårar i ögonen när jag skrev den.
"LÅT OSS ÄNNU LEKA"
Melodi: Juho Sillanpää Ord: Mikko Peippo
Inte har jag övergett mina kompisar men ibland är det svårt.
Vemodigt hör jag gamla kompisar berätta så öronen rodnar -
men jag vill inte mer leva i den världen.
Fast jag själv gjorde bort mig och kunde tala om det -
vill jag inte höra om det mer.
Vi borde lära känna varandra på nytt.
Jag är ledsen men kan vi prata om något annat -
för jag vill inte höra hur du under veckoslutet söp, -
slogs och tappade dina saker.
Försök lämna det bakom dig för jag har gjort samma saker -
och fått tillräckligt av dem och blivit förlåten.
Om jag bara kunde bevara dig från dessa smärtor.
Kan vi leka att vi är kompisar som förr -
och så gott som samma familj.
Att jag inte förändrats alls -
men ändå är jag rädd att du aldrig gör det.
Kan vi leka att vi är kompisar som förr -
och så gott som samma familj.
Att jag inte förändrats alls -
men ändå är jag rädd att du aldrig gör det.
Jag vill inte lämna dig att klara dig ensam här -
för du vet inte ens själv vad du söker.
Bara Skaparen vet vad du kan hitta på.
Många som sökt har gått vilse och snavar i mörkret på samma sten.
De beskyller Gud och föraktar buden som frälser oss från det onda.
Du hatar Anden som befriar från drogerna -
samtidigt som du prisar dina självförstörande behov.
Du anser dem vara en skatt och trugar dem på mig.
Du menar väl men de är gift så varför är vi ännu kompisar?
Vi minns bara var vi hängde med ölflaskor i handen.
Det vill jag glömma -
för det bringar smärta i mitt hjärta.
Kan vi leka att vi är kompisar som förr -
och så gott som samma familj.
Att jag inte förändrats alls -
men jag är rädd att du aldrig gör det.
Kan vi leka att vi är kompisar som förr -
och så gott som samma familj.
Att jag inte förändrats alls -
men jag är rädd att du aldrig gör det.
Kan vi leka att vi är kompisar som förr -
och så gott som samma familj.
Att jag inte har förändrats alls -
men jag är rädd att du aldrig gör det.
Kan vi leka att vi är kompisar som förr -
och så gott som samma familj.
Att jag inte har förändrats alls -
men jag är rädd att du aldrig gör det.
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7