Habakuk fick sin början i Satakunta -
nära Vittis där vi kommer ifrån.
Vi är unga troende killar från olika församlingar i samma trakt.
Musiken var säkert den största och viktigaste hobbyn för oss alla.
Tron var viktig för oss och vi ville leva ut den för fullt -
så det var en rätt så naturlig tanke redan tidigt att gospel -
är det vi vill göra.
Vi hade redan börjat på något sätt i och med att Jaakko var i ett band och
jag och Miska i ett annat. - Jag var sångare på den tiden.
- Det var jag också.
- Det var ingen rock 'n' roll. - Nej, det var det inte, -
men så förenade vi de gamla banden och bildade Habakuk.
Vi levde då år 1998.
KONSTNÄREN I BILD Habakuk
Att musicera tillsammans har varit vår kallelse.
Allt från början har det varit klart att det är vår mission.
Det har varit fint att spela och vara tillsammans -
för man kan nog säga att hela teamet är de bästa vänner.
Det att få vara tillsammans och greja är det fina.
Det andra är att det verkligen är en kallelse -
för i Egentliga Finland blir brödet tunt med andlig musik.
Det är uttryckligen kallelsen att evangelisera och -
att samtidigt få göra det tillsammans som är det fina -
och att det överhuvudtaget är möjligt.
Jag tror att i alla fall vi ...
Hos oss är det fråga om en kärngrupp och -
kompisgruppen håller tätt ihop -
och vi är alla nära till varandra.
Det andra är visionen och syftet varför vi gör detta.
Att sluta är något som var och en hinner tänka på under tio år.
- Många gånger. - Ja, och en del har också slutat.
Men många ursprungliga är ännu kvar.
Under tio år kommer säkert tanken att sluta till var och en -
och jag tror att det är sunt att tänka på det -
och att alla överväger det. För om man inte skulle fundera -
på sina egna motiv och varför man gör det -
kan det uppstå sekundära och kanske fel orsaker att musicera.
Därför är det viktigt att var och en går igenom orsakerna -
till varför man vill göra det.
Därför bör ett alternativ vara att sluta -
för annars kan syftena förvrängas.
Låtarna kan få sin början av någon enstaka upplevelse, -
några tankar eller meningar -
eller en refräng.
Jag själv har ofta någon melodi -
som jag börjar bearbeta orden med.
Ibland kan jag lite ändra på det men ofta består det.
Vår skivas sista spår -
heter "Vila hos Dig" och är ett modellexempel på en låt -
som inte kom till spontant.
Vi bollade med vem som ska bearbeta de nya orden och -
jag åtog mig det.
Jag började med att leta efter stämningen -
i musiken och -
sedan tänkte jag på vad jag själv gått igenom i mitt liv.
Jag ville inte att det skulle bli en låt -
som är gjord bara för att få en skiva till stånd -
utan något innerligt och engagerat.
Fast jag inte kan eller orkar, eller misslyckas även om jag orkar -
kan jag också då kasta mig i Guds händer och -
säga till Gud och dem omkring mig att: -
"Förlåt. Det lyckas inte alltid -
men jag har en plats där jag kan vila och bli buren."
Även om den är skriven för en skiva speglas där ändå -
något djupt i själen om växt och vad det -
det är fråga om här i livet vad som är väsentligt.
"Vila hos dig"
Jag längtade efter något bättre -
men hittade många brustna drömmar, -
många små, små liv som dött.
Efter allt det är jag här -
och vill vila hos Dig.
När jag är trött på livet, -
när Din kärlek täcker in mig, -
sover jag fast stormen rasar.
Jag dyker djupt i Din Ande -
och fyller lungorna med Din kraft.
Jag lyssnar bara till Din röst.
Jag drunknar och föds på nytt.
Hos Dig vill jag vila -
när jag är trött på livet.
När Din kärlek täcker in mig -
sover jag fast stormen rasar.
Får jag bära Ditt ljus, -
och i tystnaden låta Din röst ljuda -
vart än jag går?
Jag vill vila hos Dig -
när jag är trött på livet.
När Din kärlek täcker in mig -
sover jag fast stormen rasar.
KONSTNÄREN I BILD Habakuk
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7