KONSTNÄREN I BILD Saila Seurujärvi
Musiken och jag har hört ihop -
och musiken har alltid varit en del av mitt liv.
Min mamma sade att jag lärde mig sjunga före jag kunde tala.
Först sjöng jag i familjekretsen -
men så småningom ökade antalet åhörare -
och reviret utvidgades.
Min musikkarriär startade säkert genom att -
jag tog kontakt med Lasse Heikkilä -
och frågade om han hade sånger för mig.
Lasse var på besök i Rovaniemi så vi träffades -
och han sade att han ville skriva sånger åt mig.
Så började det, fast det tog sex år -
innan den första skivan "Puhdasta kultaa" (Rent guld) kom ut.
Jag har gjort tre skivor och till dem alla -
hör en period före inspelningen -
då jag försöker in i sångerna.
Vid varje sång försöker jag få kontakt -
med hur jag sjäv upplever texten och melodin i mitt eget liv .
Efter att jag blivit du med sången -
blir den till en, i mitt tycke, -
rätt så lyckad helhet.
Temat och musikstilen -
formades rätt så naturligt genom min hemort.
På sätt och vis gav också det andra hemmet i himlen -
riktlinjer till sången.
Det var naturligt att musiken blev andlig och lappländsk.
Lapplands och Finlands natur är också starkt med i sångerna.
Djur och svanar förekommer också i många sånger.
Om den Helige Ande fattas i den andliga musiken är den ganska tom.
Också att åka omkring och bara sjunga är betydelselöst -
om inte Gud är med i de situationerna.
Som bäst bygger andlig musik upp människans trosliv -
och fungerar också som tolk för känslor.
Man kan identifiera sig med sångens glädje eller sorg -
för i grund och botten är ju inte Jesus -
långt borta från våra sorger och bekymmer -
utan Han sörjer med de sorgsna och gläder sig med de glada.
Kanske musiken kan göra lika när den är som bäst.
På konserterna har jag ofta hört att -
någons depression eller sjukdom har lättat -
efter att de har lyssnat till musiken.
Bättre feedback kan jag inte få -
förutom att någon har hittat Gud genom dessa sånger.
I mitt fall drev Gud ut mina rädslor.
Utåt var allt i ordning men i mitt inre kände jag rädsla.
Det berodde på att jag ända sedan liten -
kände till det som står i Bibeln.
Jag hade blivit lärd det och upplevde Guds trygghet -
men jag levde inte i Hans närhet.
Gud föväntade sig mer av mig.
Han ledde mig till den punkt att jag var färdig -
att säga till Gud att jag vill vara Hans egen.
Allt det goda i mig kommer från Gud.
Psalmerna har burit under svåra stunder -
för i dem finns Guds närvaro och -
Hans helighet kommer nära människans vardag.
I dem kan vi läsa hur människor led av samma saker som vi i dag.
Rädslor, sorger, osäkerhet -
och dödsfruktan.
Jag har fått uppleva hur Gud har fyllt alla rädslor med kärlek.
Det finns alltid hopp och Gud vill gå med oss på vägen.
Svartsjukt älskar Han oss och vill ha vår uppmärksamhet.
Jag vill förmedla att det alltid finns hopp och att aldrig ge upp.
Bakom knuten väntar lättnaden och en bättre dag är på väg.
"Rakkauden roihu" (Kärlekens låga) är en fin låt -
texten är Minna Kontiolahtis.
Jag har fått sjunga många av hennes fina texter och ...
På något vis lider begreppet kärlek av en viss inflation.
Den strömmar emot oss i alla tidningar och på tv.
Kanske skildras också kärleken lite förvrängt.
Om det i Bibeln står: -
"Svartsjukt längtar Anden som han låtit bo i oss." (Jak 4:5)
är det minsann fråga om en brinnande kärlek.
"Kärlekens låga" Melodi: Lasse Heikkilä
Text: Minna Kontiolahti
På steniga sluttningar blommar blommorna, ser du det?
Nordens barn, himlen ger det ljuvliga regnet, -
märker du hur friskt allt är?
I dalarna mognar den dyrbara skörden, ser du det?
Nordens barn, brudgummen plockar en lilja åt sin kära, -
märker du dess skönhet?
Kärlekens lågor kan inte floderna släcka, -
hett flammar dess lågor.
Glödande eld kan inte dränkas, så trogen är kärleken.
Kärlekens lågor kan inte floderna släcka, -
hett flammar dess lågor.
Glödande eld kan inte dränkas, så trogen är kärleken.
Blott en stund längtar hjärtat, ser du det?
Nordens barn, solen dalar mot en underbar kväll, -
märker du vemodet i det?
Bergen lindas i en vit slöja, ser du det?
Nordens barn, själen blir rörd av den heliga känslan, -
märker du renheten i det?
Kärlekens lågor kan inte floderna släcka, -
hett flammar dess lågor.
Glödande eld kan inte dränkas, så trogen är kärleken.
Kärlekens lågor kan inte floderna släcka, -
hett flammar dess lågor.
Glödande eld kan inte dränkas, så trogen är kärleken.
KONSTNÄREN I BILD Saila Seurujärvi
Översättning: Carl Westermarck Himlen TV7