- Vi vill möta människorna.
Att stå på scenen förändrar mig inte.
Det är som om någon hälsade på i mitt eget kök.
Jag vill vara Outi och Lee är alldeles likadan.
KONSTNÄREN I BILD Outi & Lee
- Ja, vi är Lee och Outi. Vi har varit gifta... - Outi och Lee.
- Outi och Lee. Vi har varit gifta i över 23 år.
Ungefär lika länge har vi varit yrkesmusiker tillsammans.
Vi kommer från Österrike.
- Vi träffades år 1987 i Holland -
på en europeisk festival för kristna artister.
Vi såg på varandra i lunchkön -
och visste att det var det.
Vi visste att vi var ämnade för varandra.
Vi har en likadan musiksmak och det att jag översatte -
Lees gamla stycken till finska och Lee översatte mina till tyska gjorde -
att vi hittade en gemensam ton.
- Det är fint att arbeta som ett par i ett förtroendefullt och -
mycket öppet förhållande.
Outi och Lee Müller framför sin låt "Kallio" (Klippan).
Denna klippa är ännu varm -
även om solen redan går ner.
Vinden sjunger för vågorna -
guld, rubiner och koppar.
Vad var det vi kom hit för att se?
Var det ett strå som vajar för vinden?
Åh nej, vi kom för att höra Guds Ord.
(Luk 7:24-27)
Denna klippa är ännu varm -
även om solen redan går ner.
Jesus, jag ville så gärna så frön.
Skogen är nedbränd omkring mig.
Vad var det vi kom hit för att se?
Var det ett strå som vajar för vinden?
Åh nej, vi kom för att höra Guds Ord.
Denna klippa är ännu varm -
även om solen redan går ner.
Vinden sjunger för vågorna -
guld, rubiner och koppar.
Vad var det vi kom hit för att se?
Var det ett strå som vajar för vinden?
Åh nej, vi kom för att höra Guds Ord.
Att Jesus kommer igen ger mig -
en sådan iver och glädje.
En bruds kärlek.
Så var det också när jag träffade Lee.
Jag såg honom och blev förälskad.
Nästa dag tänkte jag hela tiden: "Kommer han där bakom hörnet?"
En oerhörd längtan och förfäran.
Det väcker en människa till liv.
Vad mera kan jag göra innan Jesus kommer?
Fullt liv här på jorden samtidigt som -
ridån mellan evigheten och tiden försvinner.
Det är ett mirakel att Gud verkligen är närvarande i Jesus.
Han är mera verklig än vad jag ser eller känner.
Jesus är verklig och Han är intresserad av mig som person, -
av min fru som person och av oss.
Han har en god plan för våra liv -
och ger oss friheten att göra våra egna beslut -
samtidigt som Hans kärlek drar oss till Honom.
Tron är ingenting teoretiskt utan -
någonting praktiskt och vardagligt för oss. Vi hoppas att detta växer.
Det var 70-tal i Finland och hippiekulturen hade försvunnit.
Man hade försökt befrämja kärlek och fred men -
märkt att det i varje fall inte gick med hjälp av droger.
Jag var en liten hippie på 60-70-talet -
men märkte att några av mina idoler plötsligt blev troende.
De kom till vår skola och sjöng om Jesus.
Jag blev intresserad, gick med i en bibelstudiegrupp -
och gav som 13-åring mitt liv till Jesus.
Jag tror att det ändå var de långhåriga pojkarna som drog mig.
När de sedan försvann svalnade också mitt intresse.
Jag återvände till det finsk-ugriska och tänkte att -
jag kan blanda ihop allt detta.
Först som 19-åring -
förstod jag personligen att det finns något mer.
Vid den tiden fanns en andlighet över hela Finland.
Som svampar efter regn uppstod bibelcirklar.
Jag lärde mig vad tron innebär och vad den kunde vara för mig.
Situationen är annorlunda i Österrike.
Det är ett katolskt land. Jag växte upp på landet.
Min familj var katolsk och mina föräldrar starkt troende men -
i tonåren vill du tänka nytt och -
filosofera och så.
Lyckligtvis träffade jag människor med -
ett personligt förhållande till Jesus. Det fascinerade mig.
På ett ungdomsläger beslöt jag mig för att följa Jesus.
Jag gav mitt liv till Jesus och man bad för mig.
Jag var då 16-17-år.
- Det är allt. Vi har gått igenom en svår sjukdom -
och många sa: "Där såg ni att det bär."
Det stämmer antagligen -
men hur är det när allting känns lätt och livet flyter på?
Vad betyder livet med stort "L" tillsammans med Jesus?
Bara den Helige Ande kan göra så att där finns ett "Du."
Jag kan inte själv få detta till stånd.
Det är Guds Ande som jag har bett komma in i mitt liv.
När jag var 19 för mer än trettio år sedan -
bad jag Jesus komna in i mitt liv.
Då kommer den Helige Ande in i en människa.
Det hjälper oss att förbli i Jesus.
Vi hade så mycket gemensamt -
då vi båda funnit Jesus som ett mycket -
personligt och praktiskt centrum i våra liv.
Det bär oss fortfarande. För oss är det så viktigt att -
alltid hitta tillbaka till den första kärleken till Jesus.
Då är vi också trygga i vårt eget förhållande.
Detta är en utmaning för livet går vidare och saker förändras.
Många kristna föreslår att vi skulle -
tolka Bibeln på nytt för att passa det moderna samhället -
men vi är så tacksamma att Bibeln är en stadig Sanning.
En mycket praktisk och stadig Sanning i våra liv.
Outi och Lee Müller framför sin låt -
"Tule, kiivetään" (Kom, låt oss klättra).
...Kom, låt oss klättra högre -
så du kan se ut över slätten.
Även på andra sidan bergen -
sträcker sig Guds armar.
Kom, låt oss klättra högre -
så du kan se ut över slätten.
Även på andra sidan bergen -
sträcker sig Guds armar.
För att ära sin Skapare -
susar alla skogens träd.
För att ära sin Skapare -
flammar himlens norrsken.
För att ära sin Skapare -
dansar alla rymdens stjärnor.
För att ära sin Skapare...
På rygg på marken ser vi upp mot skyn -
och vi fruktar inte natten.
Även bortom dessa stjärnor -
är det Gud som har kontrollen.
På rygg på marken ser vi upp mot skyn -
och vi fruktar inte natten.
Även bortom dessa stjärnor -
är det Gud som har kontrollen.
För att ära sin Skapare -
susar alla skogens träd.
För att ära sin Skapare -
flammar himlens norrsken.
För att ära sin Skapare -
dansar alla rymdens stjärnor.
För att ära sin Skapare...
Kom, låt oss klättra högre -
så du kan se ut över slätten.
Även på andra sidan bergen -
sträcker sig Guds armar.
Kom, låt oss klättra högre -
så du kan se ut över slätten.
Även på andra sidan bergen -
sträcker sig Guds armar...
Översättning: Himlen TV7