- Jag heter Jappe Vilponen. - Och jag är Andreas Wirth.
Vi har spelat tillsammans sedan 1983.
Det har gått en tid sedan vi var 14-åringar.
Vi gick på samma klass och började spela i vår bastubyggnad.
I början spelade vi trummor och syntetisator -
och det var en mycket befriande och enkel musik -
men där började det.
KONSTNÄREN I BILD Praise Factory
Vi ställde en bandspelare i knuten och började banda in allt vi kom på.
Vi bandade Imse vimse spindel och när vi lyssnade på den -
tyckte vi att det lät bra. Där började vi.
Vi började med andlig musik först efter att vi alla blivit frälsta.
Före det hade vi spelat allt möjligt -
men efter frälsningen visste vi vad vi egentligen ville spela.
Praise Factory är ett resultat av en lång utveckling -
där bandets namn ändrats flera gånger och -
stilarna varierade från instrumentalmusik till gospel.
När tyngdpunkten började ligga på lovsång -
tyckte vi att vi ger bandet namnet Praise Factory.
Kärntruppen har hela tiden varit den samma, -
men det har alltid anslutit sig någon ny medlem.
Jag, Jappe och Maka har hela tiden utgjort kärnan -
och sedan våra fruar och min son.
Så har det ungefär varit.
Vi har gett ut två skivor. Den första kom ut -
redan för många år sedan och var egentligen en liveinspelning.
Nu kom Episod 2 ut som är en helt annorlunda skiva.
Den första var live och spontan lovsångsmusik -
utan struktureringar och A- och B-delar.
Till den andra skivan gjordes till och med struktureringar -
inklusive intro och A- och B-delar.
I det avseendet är de helt olika skivor men -
men jag tror att man känner igen oss på båda skivorna.
Det är en stark och helhjärtad fart på det hela.
Jag vet inte om vi skulle spela något alls -
om vi inte skulle spela andlig musik -
för till detta hör mycket möda och arbete, -
och uppoffringar.
Det som får mig att fortsätta -
är att det faktiskt välsignar och berör människor -
och att det har en verklig betydelse.
Människor blir berörda och på något sätt -
bär det god frukt. Därför orkar man göra det.
- Ja, och om man har en relation till Gud och -
tagit emot Honom i sitt liv vill man göra något för Guds rike.
Att budskapet och det vi tror och har funnit går vidare.
Musiken är ju i sig ett mysterium -
precis som det sätt som Gud använder musiken på.
Ingen av oss kan säga hur mycket och till vad den verkar.
I det avseendet sysslar vi med ett mysterium och det övernaturliga.
Vi har vår tro och vi vill föra den vidare.
Jag har själv tänkt mycket på sanningens Gud.
Gud är sanning och älskar sanningen.
Om vi tänker på musik och att tjäna Gud -
står det i Bibeln att vi ska tjäna Gud i Ande och sanning.
Vi befinner oss i Guds Ande och sanning.
På den senaste tiden har jag grubblat över -
hur jag skulle kunna vara sannare mot mig själv, för Gud är sanning.
Vi borde vara så ärliga som möjligt mot oss själva och inför Gud.
Människan är en mästare på att ljuga för sig själv och andra -
och man anammar ett rollbeteende som man också själv tror på.
Gud vill ändå att vi uppriktigt skulle vara ärliga -
såväl mot oss själva som inför Gud.
Gud älskar äkthet. Gud är sanning -
och Han vill att också vi lever i sanning och ärlighet -
och öppet är sådana som vi är.
Man lär sig att se och i sig själv hitta områden som Gud visar.
Var sanningen finns och -
sanningen gör en fri om man är redo att möta den.
Det vore alldeles toppen -
om en finsk person, i synnerhet en man...
Man och kvinna fritt kunde uttrycka sig själva och sina känslor -
gentemot Gud och att en felaktig människofruktan skulle vara borta -
och man inte skulle tänka på vad andra tänker, utan vad hjärtat säger.
Många säger att de älskar och gläder sig i sitt innersta -
men borde frigöra sig att -
mer kunna uttrycka glädjen och kärleken.
Jag drömmer om en församling som ännu mer -
kunde hitta medel, såväl med egen som med Guds hjälp, -
för att verka och integrera sig i samhället -
och inte bara vara som en egen klubb.
Utan en genomskinlig grupp som verkar på sin ort -
och där lokala församlingar råkar finnas.
Sådana tankar har jag.
Det skedde på sätt och vis av misstag -
för det var inte meningen att jag skulle komponera ett stycke -
utan jag drog mig ett tag tillbaka till stugan -
för att där i lugn och ro tänka och be i ensamhet.
Där råkade finnas ett piano -
och vissa tankar snurrade i mitt huvud. I stugans ensamhet -
var den främsta tanken: "Gud, jag vill få tag i Dig -
och, Gud, jag vill ha Dig i mitt liv och lära känna Dig bättre."
Det var vad jag funderade mest på och en kväll vid pianot -
klädde jag mina tankar och min bön i en sång.
Jag började vrida och vända på det och klinka på pianot -
och underligt nog fastande det hela i minnet.
Vanligtvis glömmer man sådant nästa dag -
men den här låten fortsatte att ljuda i sinnet -
för det var en mycket personlig bön och -
i något skede tänkte jag att jag också gör en refräng till den.
Jag tyckte att sången var för enkel men -
på någon konsert eller något seminarium, -
spelade vi den och den fungerade i all sin enkelhet.
Alla sångares och musikers smärta förenas här: -
"Mera", och därför blev det ett rätt så starkt stycke.
Ja, "mera" har alla dessa år varit vårt kärntema.
Mera, mera -
behöver jag Din Ande.
Mera, mera av Dig.
Mera, mera -
behöver jag Din Ande.
Mera, mera av Dig.
Helige Ande -
i himlen.
Helige Ande -
i himlen.
Mera, mera -
behöver jag Din Ande.
Mera, mera av Dig.
Mera, mera -
behöver jag Din Ande.
Mera, mera av Dig.
Helige Ande -
jag längtar efter Dig.
Helige Ande -
jag längtar efter dig.
Mera, mera -
behöver jag Din Ande.
Mera, mera av Dig.
Mera, mera -
behöver jag Din Ande.
Mera, mera av Dig.
Helige Ande -
jag längtar efter Dig.
Helige Ande -
jag längtar efter Dig.
Halleluja, -
jag längtar efter Dig.
Halleluja, -
jag längtar efter Dig.
Översättning: Himlen TV7