o
Hei Georges! - Heippa!
Tulet Libanonista.
Sinulla on pitkä tarina alusta lähtien.
Voitko kertoa minulle ja muille suomalaisille Libanonista?
Ensin haluan kiittää siitä, että saan olla vieraananne.
Libanon on pikkuruinen maa.
Se on saanut kuulla rakkauden ja rauhan sanoman -
maassa asuvien kristittyjen ansiosta.
Se on Israelin ja Syyrian naapurimaa Välimeren rannalla.
Kristittynä libanonilaisena voin sanoa, -
että Libanon on ollut kristitty vuosikymmenien ajan.
Maa on kovaa vauhtia muuttumassa muslimivaltioksi, -
osaksi muslimien vahvan otteen takia.
Haluan korostaa, etten ole ihmisiä vastaan.
Vastustan vain sanomaa, -
joka yllyttää tappamiseen vihaan ja hylkäämiseen -
rakkauden ja rauhassa elämisen sijaan.
Olen syntynyt Marjayoun- nimisessä kylässä.
Se on Filippin Kesareaa, joka mainitaan Raamatussakin.
Kylällä ja perheellä on ollut iso vaikutus elämässäni.
Äiti uskoo vahvasti.
Perheesi oli katolinen.
Perheeni oli alunperin katolinen.
Isäni kuoli, kun olin nuori.
Ehkä haluat kysyä, miten tulin uskoon.
Kysyn sitä myöhemmin.
Puhutaan ensin Libanonista. Luulin sitä muslimimaaksi.
Se oli pitkään kristitty. Milloin siitä tuli muslimimaa?
Libanon on kristitty maa. Se mainitaan Raamatusta monta kertaa.
Nykyinen valtio perustettiin toisen maailmansodan jälkeen, -
kun Ranskan joukot lähtivät alueelta.
Samaan aikaan katoliset maroniitit pakenivat Syyriasta -
ja muuttivat vapaaseen maahan, Libanoniin.
Libanon oli kristityille vapaa maa.
Maa itsenäistyi vuonna 1948.
Kristityt olivat enemmistönä.
Vuosikymmenien saatossa muslimit ovat nousseet valta-asemaan.
Nykyään kristittyjä on väestöstä 29 prosenttia.
Kristityt ovat vähemmistönä. Asemamme on tukala.
Libanon ei ole enää vapaa maa kristityille.
Maassa on piilevää vainoa.
Monet lähetystyöntekijät, seurakunnat, -
ja ihmiset kärsivät tälläkin hetkellä, -
koska emme voi palvoa vapaasti.
Vapaus on lähinnä korusana, jolla ei ole käytännön merkitystä.
Perheessäsi oli surua, kun olit teini-ikäinen.
Mitä tapahtui?
Isä kuoli, kun olin nuori.
Se jätti sydämeeni monia kysymyksiä.
Se oli iso muutos perheelleni.
Yhtäkkiä perheen elättäjä oli poissa.
Äiti joutui hoitamaan yksin perhettä.
Voin sanoa tämänkin ohjelman kautta, -
että äiti on vahvasti uskossa.
Ilman Jumalan voimaa hän ei olisi pärjännyt näin pitkälle.
Hän on nyt 72-vuotias.
Hän on elänyt melko vanhaksi.
Se sai minut etsimään rauhaa ja puuttuvaa palasta elämästäni -
veljieni ja seurakunnan kanssa.
Halusin paeta tästä elämästä.
Tulin elämässäni tiettyyn pisteeseen.
Näin, miten kukat kuolivat asunnossani.
Luin eräästä kirjasta, että se kertoo omasta elämästä.
Koska itse kuolee sisäisesti, kukat kotona kuolevat.
Elämä oli kurjaa.
Löysitkö Jumalan silloin?
Jumala kohtasi minut eräässä seurakunnan tilaisuudessa.
Sain Pyhän Hengen kasteen.
Vapisin kauttaaltani.
Itkin vuolaasti, kuten monet itkevät.
Tunteet saivat vallan.
En oikein tiennyt, mitä tapahtui.
Voin vain sanoa, että rakastan Jeesusta.
Koin sen rakkauden, että Hän pitää minusta huolen -
ja välittää siitä, mitä olen kokenut.
Hän pyyhki pois kyyneleeni.
Hän on Herrani ja Vapahtajani.
Voin vain sanoa, että rakastan Jeesusta. Hän on rakkaani.
Kohtasitko Jeesuksen niin voimallisesti, kun olit teini?
Taustani on katolisuudessa.
Tiesin paljon Jumalasta ja perinteistä.
Kävimme kirkossa sunnuntaisin ja yritimme olla hyviä kristittyjä.
Kun olimme nuoria, meille opetettiin kotona, -
ettei saa juoda eikä käyttäytyä huonosti.
Hyvät arvot olivat osa perinteitämme.
Jumalan tunteminen henkilökohtaisesti on eri asia.
Meni vuosia, ennen kuin opin tietämään, kuka Herra on.
Opin tietämään henkilökohtaisesti, -
että jos kävelen joessa, en huku, -
ja jos kävelen tulen läpi, se ei polta minua.
Hän on ihmeiden Jumala. Hän tekee ihmeitä.
On ihanaa olla Jumalan kanssa.
Opetetaanko katolisuudessa henkilö- kohtaisesta suhteesta Jeesukseen?
Ei lainkaan.
Katolisuudessa melko pitkälti pelastus yritetään ansaita teoin.
Yritetään noudattaa lakeja.
Tiedämme hyvin, ettei kukaan voi täyttää koko lakia, paitsi Jeesus.
Katoliset pyrkivät palvomaan Jumalaa tavoilla, -
jotka toistuvat joka sunnuntai.
Se ei ole henkilökohtaista.
Uudestisyntyneissä seurakunnissa Pyhä Henki saa tilaa toimia -
henkilökohtaisella tasolla.
Miten opit tämän? Taustasi oli uskonnollinen.
Siirryin katolisuudesta uudestisyntyneeseen seurakuntaan.
Libanonin seurakunnista vain 5 prosenttia on uudestisyntyneitä.
Tulin Kristuksen uskoon baptistiseurakunnassa.
Sieltä siirryin helluntaiseurakuntaan.
Asuin sitten 10 vuotta Libanonissa.
Eräs hauska juttu tapahtui.
En osannut lainkaan englantia.
Rukoilin Jumalalta, että oppisin kielen.
Opiskelin englantia Raamatun, pastorien ja seurakunnan avulla.
Puhun sujuvasti ranskaa ja arabiaa.
Englannin opettelu oli vaikeaa. Opettelin seurakunnassa.
Koen saaneeni sen hengellisenä lahjana. - Kiitos Jumalalle!
Millaista oli olla uudestisyntynyt kristitty Libanonissa?
Ei ole helppoa elää uskoaan todeksi maassa, -
joka on monikulttuurinen -
ja jossa on monia uskontoja, kuten islam ja muut.
Libanonissa on 17 eri uskontoa.
Sanoisin niin, -
että särkyneet ihmiset särkevät muita ihmisiä.
Monet loukkasivat minua. Sainkin haavoja.
Joskus janosin kostoa. Puhuin muista pahasti.
Joskus halusin satuttaa jotakuta, joka oli loukannut minua.
Opin hiljalleen, miten voin antaa anteeksi ja rakastaa vihollisiani.
Matka on ollut pitkä, -
mutta nyt tiedän, että anteeksianto on ainoa tie.
Ellen anna anteeksi vihollisilleni sitä, -
miten he ovat minua loukanneet, Isä ei anna anteeksi.
Mitä me vapautamme täällä, se on vapautettu taivaassa.
Mitä sidomme täällä, se on sidottu taivaassa.
Se on hengen laki.
Sitä on vaikea selittää.
Menetin työni. Menetin kaikki.
Jouduin lähtemään tyhjin käsin.
Elämässä ei ole mitään muuta toivoa kuin Jumalan toivo.
Odotin ja huusin Jumalan puoleen: -
"Miten voin vapautua tästä Libanonin kurjuudesta?"
Vuoden 2005 jälkeen Libanonissa on murhattu 14 kristittyä johtajaa.
Se sattuu minuun syvälle.
Kristittyjen täytyi kuolla sen takia, mitä ympärillä tapahtui.
Kuvittele, millaista on asua sota-alueella -
kaiken tappamisen, ongelmien ja verenvuodatuksen keskellä.
Pelon, koston ja tappamisen hengellä on yhä vahva ote.
Libanonissa vaikuttaa paha henki vieläkin.
Osaan kuvitella, että on vaikea viettää kristityn elämää -
niin vaikeassa ympäristössä.
Mutta tässä olen. Tämä on todellinen todistus.
Jumala lupaa olla meidän kanssamme koetuksessa.
Hän nostaa meitä olosuhteiden yläpuolelle.
Vaikka maa huojuisi jalkojemme alla, -
Jeesus pitää kiinni kädestämme ja vie meidät elämän kauneuteen.
Pietarikin kysyi, voiko hän kävellä Jeesuksen luo vettä pitkin.
Jeesus vastasi myöntävästi.
Mutta Pietari epäili.
Jeesus kutsui Pietarin kauniiseen ja rauhalliseen paikkaan.
Eräs toimittajatoverisi menehtyi.
Päätoimittajani kuoli.
Samoin eräs työtoverini.
He joutuivat salamurhatuiksi pommi-iskuissa Beirutissa.
En enää halunnut olla toimittaja.
Vuonna 2006 sota käytiin Israelin ja Hizbollahin välillä.
Sen lisäksi Libanon on käynyt pitkään sisällissotaa.
Sotaa on kestänyt lähes 30 vuotta, melkein koko elinikäni.
Olen asunut sota-alueella koko ikäni.
Täällä koen rauhaa.
Elämä Libanonissa oli rankkaa koko perheelle.
Päätin vuonna 2006 muuttaa pois Libanonista.
Pääsinkin lähtemään kuin ihmeen kaupalla.
Kaksi henkilöä ilmestyi pöydän ääreen paikassa, -
jossa palvoimme Jumalaa.
Myöhemmin käsitin, että he olivat enkeleitä.
He käskivät minun lähteä siskoni luo Kanadaan.
Siellä on sukulaisia.
Muutin Kyprokselle, koska halusin aloittaa osa-aikatyön -
esimerkiksi AFP-uutistoimiston kanssa.
Toimin myyjänä eräässä yrityksessä, -
joka tekee e-kortteja hotelleille ja pankeille.
Lopetin toimittajantyön.
Tänä vuonna olen alkanut kirjoittaa omaa kirjaa.
Kirjan nimi on "Ei paluuta".
Se kertoo tuhlaajapojasta, -
joka jää orvoksi isän kuoltua.
Hänestä tulee Jumalan soturi, joka kaapataan ja jota pahoinpidellään.
Sitten hänestä tulee aviomies, ja hän liittyy Jumalan armeijaan.
On hienoa nähdä, miten Jumala jatkaa luomistyötään meissä.
Annan kunnian Herralle.
Hän ei koskaan jättänyt minua, kun oli vaikeaa.
Jumala piti huolen.
Näin sen fyysisin silmin. Ihmiset tulivat ovelleni -
ja toivat rahaa ja vaatteita.
Lähdin sodan aikana mukanani pieni laukku.
Saksassa asuva sukulaiseni lähetti minulle ison matkalaukun, -
koska hän halusi tavaraa kotoa.
Koen, että Jumalan tiet ovat mahtavat.
Niitä on vaikea kuvitellakaan.
Mietipä vaikka Punaisenmeren halkaisemista.
Jumala ruokki Israelin kansaa.
Sama Jumala pelasti Daavidin leijonan kynsistä.
Emme osaa kuvitellakaan, miten Jumala avaa teitä.
Hän on mahtava.
Mikä toi sinut Suomeen?
Se on ihmeellinen tarina.
Syynä on rakkaus.
Raamatussa kehotetaan iloitsemaan Herrassa, -
niin Hän antaa sen, mitä sydämemme halajaa.
Olin vuosien ajan pyytänyt Herralta uskovaa vaimoa.
Monet asiat ovat tehneet haavoja sisimpääni.
En pystynyt avaamaan sydäntäni ihmissuhteelle.
Jumala johdatti elämääni vaimon.
Hän on suomalainen.
Olemme aloittaneet yhteisen vaelluksen rakkaudessa.
Vaellamme joka päivä rakkaudessa ja Jeesuksen nimessä.
Siitä alkoi aivan uudenlainen ihana elämä.
Kun pohdimme, missä aiomme asua, Jumala johdatti meidät Suomeen.
Aluksi ajattelimme muuttaa Pariisiin, koska puhun ranskaa.
Olen joskus haaveillut yliopisto-opinnoista siellä.
Palasimme Libanoniin 2008.
Silloin oli kahakoita Hizbollahin ja muiden tahojen välillä.
Muutimme sen takia takaisin Suomeen.
Koemme, että asuminen täällä on Jumalan tahto.
Olen löytänyt täältä Isän rakkauden.
Hengellinen isäni Jeff lähetti meille kortin.
Lähetän hänelle terveisiä TV7:n kautta.
Kuka hän on?
Jeff Scaldwell, Euroopan Father's Love -koulun johtaja.
Hän kirjoitti meille jotakin. Kortissa lukee: -
"Jos ihmisellä on paikka, minne mennä, hänellä on koti."
"Jos hänellä on joku, jota rakastaa, hänellä on perhe."
Perheessäni on nyt Jumala ja vaimo. Kotini on Suomi.
Olen löytänyt täältä rauhan ja luonnon.
Tämä saattaa kuulostaa hassulta, -
mutta kerran suukottelin puita ja nurmikkoa.
Usein kastaudumme joissa ja järvissä.
Hengellisessä mielessä kastauduimme joessa -
ja tanssimme ja iloitsimme Herrassa Jeesuksessa.
Aamen.
Annan Herralle kunnian.
Onko Herra puhunut tulevaisuudesta ja tulevista tehtävistäsi?
Sain kutsumuksen sen jälkeen, kun Hizbollah kidnappasi minut.
Kutsumukseni on olla rauhantekijä.
Haluan kertoa rauhasta. Haluan todistaa seurakunnissa.
Tahdon kertoa rauhasta perheiden sisällä, -
maiden välillä, mukaan lukien Israel.
Kaipaan rauhaa maiden välille ja maailmaan.
Koen, että koko maailma on perheeni.
On vaikea seurata sitä, että ihmiset tappavat toisiaan turhaan.
Meidät on kutsuttu rauhantekijöiksi.
Olen aloittamassa politiikan opintoja Helsingin yliopistossa.
Kirjoitan ensimmäistä kirjaa englannin kielellä.
Olen jäsenenä Arkki-seurakunnassa Järvenpäässä.
Olemme löytäneet sieltä todellisen Jumalan perheen.
Meille on ilo ja kunnia olla siellä.
Kiva kuulla. Kiitos haastattelusta. - Tämä oli mahtavaa.
Suomennos: Marianne Tenetz