MÖTE I FESTSALEN
Hej och välkommen!
Hjärtligt välkommen!
Vad roligt att se dig!
LIVET ÄR NU Sv. text HeavenTV7
Tack att jag får vara här -
tack att jag får vila.
Tack att jag får kraft med vilken -
jag kan lära mig leva.
Halleluja!
Om morgondagen vet jag inget, -
förhänget stannar kvar.
Vart Du än tänkt mig föra -
vill jag i dag upphöja Dig.
Halleluja!
Vi räds inte ondskans fällor.
Döden skrämmer ej.
Vi är ett utvalt folk, -
som för evigt leva får.
Halleluja!
Ljuset övervinner mörkret, -
skapelsen väntar.
Snart gryr en ny dag -
full av Herrens ära!
Halleluja!
Välkommen till möte i Tusby! Till möte i Festhuset!
Vi gläds över att vi får tillbringa denna stund tillsammans.
I dag har vi intressanta talare. Ända från Tyskland har vi Horst Tegler.
Han har glädjebud till oss finländare.
Från Sibbo har vi Eeva Pokkinen.
Vi kommer att ha verkligt fin musik och vi får med glädje lyssna på -
när Andreas Forsberg spelar piano, sjunger och leder oss i allsång.
Vid kaffebordet har vi en pratstund -
med Eeva Pokkinen och Maisa Sandqvist.
Kuoleman löit puolestani Saat elämäni ja kiitoksein
Te doy la gloria, Te doy la honra I GIVE YOU GLORY (sv.text Heaven TV7)
Te doy mi vida Te alabare
Te doy la gloria, Te doy la honra Te doy mi vida Te alabare
Eres mi dulce salvador Y mi bendito redentor
Por mi moriste, me diste vida Te doy mi vida, Te alabare
Eres mi dulce salvador Y mi bendito redentor
Por mi moriste, me diste vida Te doy mi vida, Te alabare
Jag ger all ära till Dig Jesus Du får mitt liv och min tacksamhet
Du är den som räddar mig Välsignade Frälsare
Döden du slog för min skull Du får mitt liv och min tacksamhet
I dag vill jag tala om Guds ord.
Ett speciellt budskap till er i Finland.
"Ordet blev kött."
Jag talar om för er att Gud är riktigt trött på olika system.
Nya Testamentet är fullt av budskap där Jesus själv gör sitt bästa för att -
visa Guds folk att Han som Gud vill ha ett förhållande till människorna.
Vad hände? En dag gick Jesus upp på ett berg.
Han hade ett livslevande möte, en personlig träff -
med sina vänner Moses och Elia. De pratade med varandra.
Han behövde relationen med människorna -
som förberedelse för Hans sista verk att dö för oss alla.
Sedan kom Han ner från berget och mötte sina vänner.
Den följande relationen. De sade: Å, Jesus! Å, Jesus!
Det som vi såg är så vackert! Vi är så rörda!
Vi måste göra något. Vi vill bygga ett tempel för Moses.
Vi vill bygga ett tempel för Elia. Och ett tempel för Dig, Jesus.
Vet ni vad som hände? Jesus sade...
Han motsatte sig det. Han sade att de skulle sluta göra så.
Jag bor inte i ett stenhus. Jag bor i levande tempel.
Ni är det levande templet. Det här är en del av min predikan.
Min 8-minuters predikan... Historien fortsätter...
Den förlorade sonen.
Varför använde Jesus liknelsen om den förlorade sonen?
Han var som jag eller vem som helst på denna planet -
som försöker skapa sig ett liv. Han gjorde sitt bästa, tro mig!
Om ni läser om den förlorade sonen i Lukas 15. Han var smart.
Han gjorde sitt bästa med pengarna.
Han var en affärsman men hans tillgångar var begränsade.
Då ser vi att Ordet blev kött.
Ordet blev en person. Den förlorade sonen sade -
"Jag behöver gå hem till en person."
Jag behöver gå hem.
Jag behöver gå hem till min far, min familj, -
mitt öde, min början. Så han gick hem. Och vad hände?
Jesus sa att fadern såg sonen i horisonten.
Fadern väntade på sin förlorade son. Han väntade även på relationen.
Ordet blev kött. Jesus blev en person.
Den förlorade sonen var också en person -
som längtade till en annan person. Fadern.
Fadern och sonen som personer möttes.
Bibeln säger att Jesus sade att fadern kramade sin son -
och fadern kysste sin son.
Sonen kunde se att fadern grät.
Det var fysiska tårar, inga andliga tårar. Fysiska tårar för sonens skull.
Jag talar om för er, Guds folk, Jesus blev människa. Ordet blev kött.
Han blev en levande människa med samma känslor som vi har.
Med samma hopp som vi har. Även med samma svaghet som vi har.
Jag vill uppmuntra er, det finska folket.
Investera inte er tid i att bygga stenhus för Herren.
Snälla, investera i att bygga upp relationer -
med dina medmänniskor. Jag uppmanar er verkligen!
Jag reser mycket och predikar mycket. Jag är med på en massa -
möten och betjänar. Vet ni att jag lider lite grann, för de flesta som -
talar med mig efter att jag har predikat... Vet ni vad de säger?
Horst, jag känner mig så ensam ibland. Jag blir chockad av det.
Om vi, som är älskade av Gud, är representanter för Guds kärlek -
låt oss börja förvänta oss -
att vi kan röra vid Gud i våra medmänniskor.
Jag kan se en förändring även inom kyrkan i framtiden.
En rörelse med hemmöten. Mindre möten som är mer personliga.
Möten där du kan dela med dig av dina problem.
Om ni är väldigt glada t.ex. i Tyskland, om du har fått en lotterivinst, -
är människorna så glada men de kan inte dela med sig av glädjen.
Då blir de väldigt frustrerade. Nyckeln är relationerna.
Snälla ni, folket i Finland. Folket i Tyskland och i västvärlden.
Bygg inte kyrkor av sten.
Öppna era hem och bjud in era vänner.
Var människor precis som Jesus var. Med alla känslorna och all glädje.
Nu ser vi i Nya Testamentet igen.
I Apostlagärningarna 2:46
Jag vill inte läsa hela kapitlet. Den är lång.
När Guds folk hade blivit döpta i den Helige Ande.
Det var pingstdagen. Alla firar.
Jag firar helgdagen, pingstdagen.
Pingsten innebär början på relation.
120 personer var tillsammans många dagar i gemenskap.
Sedan kom Gud till dem genom den Helige Ande.
I Apostlagärningarna 2:46, Jag ska läsa den på tyska.
"De höll samman och möttes varje dag troget i templet, och i hemmen -
bröt de brödet och höll måltid med varandra i jublande, uppriktig glädje.
De prisade Gud och var omtyckta av hela folket. Och Herren lät var dag -
nya människor bli frälsta och förena sig med dem."
Det är underbart! För att de var en helig familj åt och drack de.
De delade varandras bördor. De tog del i grannarnas problem.
Syster, du vet. Jag köpte ett hus.
Lånet känns väldigt tungt emellanåt. Det är ett problem.
Horst, jag köpte en bil på avbetalning. Jag vet vad du menar.
Ni delar bördorna över en kopp kaffe.
När du går hem vet du att det finns någon som förstår dig.
Senare får du ett telefonsamtal av någon som är intresserad av ditt liv.
Någon som är intresserad av ditt liv.
Det här är något jag brinner för. Det här är kyrkans framtid.
Om du vill frälsa människor börja tala med dem. Visa Guds kärlek i dig själv.
Med hjälp av den Helige Ande kan vi älska oss själva.
Med hjälp av den Helige Ande kan vi kommunicera.
Då får ni se väldiga under.
Då säger människorna att det var underbart att träffa dig.
Åtminstone med Jesus.
Bibeln säger: Ty där två eller tre är samlade i mitt namn -
är jag mitt ibland dem. Det här är mitt ord för Finland.
Bygg upp en relation med Jesus och människorna.
Gud kommer att välsigna dig så mycket.
Tack. Gud välsigne er.
SÅ STOR ÄR VÅR GUD (övers. okänd)
Vår Konungs majestät klädd i härlighet -
Må jorden glädja sig, jorden glädja sig.
I ljus Han sveper Sig -
och mörkret gömmer sig, -
det skälver vid Hans röst, skälver vid Hans röst.
Så stor är vår Gud!
Sjung med mig, så stor är vår Gud!
Alla ska se -
hur stor Gud är.
I evighet Han är -
och våra liv Han bär -
i Sin starka hand, i Sin starka hand.
Helig treenighet, -
Fader, Ande, Son, -
stark i ödmjukhet, stark i ödmjukhet.
Så stor är vår Gud!
Sjung med mig, så stor är vår Gud!
Alla ska se -
hur stor Gud är!
Hans namn står över allt.
Värdig allt vårt lov!
Vi ropar ut, vår Gud, Han är stor!
Så stor är vår Gud!
Sjung med mig, så stor är vår Gud!
Alla ska se hur stor Gud är!
Så stor är vår Gud!
Alla ska se -
hur stor Gud är!
Kära vänner. Jag vill dela med mig av två gåvor i dag.
Rättare sagt är det två under som Gud har gett mig.
Den första gåvan fick jag för redan 30 år sedan. Jag hade precis fyllt 31 år.
Jag hade då gjort sådana livsval -
att jag hade hamnat i en återvändsgränd.
Med milt tvång tog en väninna -
med mig på ett möte, på en andlig tillställning.
Jag hade alltid trott på Gud och vetat om att Han fanns, -
och Jesu existens var också helt självklart för mig.
Ändå var de sakerna utanför mitt liv. Där fick jag höra Guds ord.
Ordet som träffade mig -
var den välkända versen från Joh.3:16.
"Ty så älskade Gud världen att han utgav sin enfödde Son, -
för att den som tror på honom inte skall gå förlorad utan ha evigt liv."
Den kvällen öppnade den Helige Ande den här saken för mig.
Han hjälpte mig att genom Ordet förstå -
att jag behöver öppna upp mitt liv för Jesus, jag bad Jesus komma in i mitt -
liv och Han gjorde det. Jag hade en riktigt underbar frälsningsupplevelse.
Det var riktigt kraftfullt, som en stöt från himlen! Människor blev -
oroliga över vad som hänt mig. Eftersom Jesus hade kommit in -
i mitt liv och Han var mig så kär, ville jag ivrigt berätta om Honom.
Många av mina vänner tog emot Jesus.
Jag fick även uppleva att många blev helade när jag bad för dem.
Under åren var det en sak som började störa mig.
När jag hörde att någon bad "Fader vår" eller "käre himmelske Far", -
då blev jag lamslagen. Jesus var en helt klar sak.
Den helige Ande var naturlig för mig. Men vår himmelske Far...
Jag fick alltid känslan att jag behöver vara så nära Jesu kors som möjligt.
Jag försökte smälta in där för att Gud inte skulle se mig eftersom -
Han var arg på mig. En gång bestämde vi oss -
för att be för vårt land under ett veckoslut.
Vi bad även i tur och ordning för varandra. Så blev det min tur.
Ingen sa något om fadersrelationer, den himmelske Fadern eller inre sår.
När jag blev välsignad kom det plötsligt som en störtvåg inifrån mig -
med gråt och ångest en massa förtvivlan och smärta.
I den stunden blev det klart -
att jag i åratal burit på hat mot min egen pappa.
Samtidigt fanns det en enorm längtan inom mig -
att få uppleva Guds kärlek och min egen pappas kärlek.
Jag mindes inte att jag någonsin skulle ha varit i pappas famn.
Fast jag var vuxen kände jag att det var dit jag allra helst -
skulle vilja komma. Till min pappas famn.
Som tur var hade jag människor omkring mig som var kloka kristna.
De sade inte: "Du får inte tänka så om dina föräldrar. "
"Du får inte känna så." I stället visade de mig vägen, förlåtelsens väg.
I den stunden fick jag förlåta min pappa. Jag fick också be Gud om -
förlåtelse för bitterheten som jag hade låtit få fäste i mitt inre under åren.
I den stunden blev det så, -
Gud säger att Han förlåter oss allt -
och vi måste förlåta dem som är oss skyldiga, i Jesu namn.
Då ställde jag mitt liv i linje med Guds ord.
När vi går åt samma håll med Gud -
så går vår sak igenom i den andliga världen -
och med tiden blir det synligt här på jorden.
Så blev det med mig också. Efter några månader såg jag hur relationen-
till min pappa började bli varmare.
Inte för att pappa förändrats -
utan för att jag och min inställning till min pappa hade förändrats.
Jag hade haft bitterhet. När jag gav den till Jesus lyfte Han bort den.
I stället hade jag fått kärlek. Jag började att älska min far på riktigt.
Jag fick ha honom kvar i många år.
Under årens lopp kom vi allt närmare varandra.
Jag blev inte slagen, det var inte fråga om incest, -
men mina föräldrar var av den generation -
som gärna hade fått söner och de fick tre döttrar. När vi var små fick vi höra
hur det hade behövts pojkar. De sa inte att döttrar var dåliga -
men den lilla flickan hörde "Det är inte bra att bara vara flicka. " Samtidigt -
som min fadersrelation började bli bättre, ett halvår efter bönestunden, -
när jag var ensam förstod jag att min himmelske Fader ser mig.
Jag insåg att jag inte är alls rädd mer. Jag konstaterade att Han älskar mig.
Jag vet att jag inte är ensam med den här saken. Auktoriteterna i världen -
lyckas inte alltid. Auktoriteter i barns liv är inte alltid så kärleksfulla -
och handlar inte enligt Guds vilja. Tänk på hur vår himmelske Fader -
har ordnat det hela. Han kräver inte att vi genast hoppar in i Hans famn.
För Hans helighets skull är ordningen i Bibeln den att den Helige Ande -
uppenbarar Jesus för oss. Jesus i Sin tur förhärligar Gud Fadern.
Om du har en sådan känsla inombords -
att du upplever att du inte fått vara dig själv, du har inte -
fått uppmuntran - Så var det för mig. Mina föräldrar trodde att barnet blir -
högfärdigt av uppmuntran. De tänkte att om man alltid säger "Försök ännu -
lite bättre!" "Det där kunde man göra ännu lite bättre!"
"Försöker lite till så kan det bli bra!" De tänkte att vi får mer "sisu".
Men för min del ledde det till obefintlig självkänsla.
Upplever du likadana saker i ditt liv -
och att en gammal smärta stiger i ditt inre?
Kanske är den som orsakat den redan död?
Det spelar ingen roll. Du lever! Du har möjligheten att förlåta i Jesu namn.
Du kan själv få förlåtelse för din bitterhet och bli fri från den.
Då kan du uppleva den underbara fröjden i att vara ett Guds barn.
Inte bara barn utan Guds dotter -
för Han har velat göra oss kvinnor till sina döttrar! Och Guds son!
Även ni män kan uppleva hur det är att vara en liten pojke -
som Far tar i famnen och säger: "Nu ska vi leka lite!"
Gud är närvarande här och överallt genom Anden.
Han är specialiserad på under.
Jag kan inte gå in i mitt hjärta för att läka såren där Och inte du heller.
Låt oss därför låta Honom komma in i våra hjärtan och säga till Honom:
Jesus, Du vet vad jag behöver - din helande kärlek.
Vi behöver inte dyka in i vårt inre och gräva fram saker.
När vi är i Honom och Han i oss -
lyfter Han fram det Han vill i ljuset.
Ordet lovar oss att det som ljuset avslöjar det renar blodet oss från.
JESUS DU ÄR DEN HÖGSTE Text A.Forsberg
Jeesus ylhäisin nimi -
Pelastajamme, Kirkkauden Herra,
Immanuel, Jumala kanssamme -
Siunattu Lunastaja, elävä sana.
Jeesus ylhäisin nimi -
Pelastajamme, Kirkkauden Herra, -
Immanuel, Jumala kanssamme.
Siunattu Lunastaja, elävä sana.
Jesus, Du är den högste -
Den förste och siste Himmelens Konung är Du.
Immanuel - Gud är med oss -
Nu och för evigt, halleluja!
Jag lovar Dig Gud allsmäktig!
Herren Sebaot, allsmäktig Fader är Du.
Min Konung som är och har varit -
Och evigt förbliver, halleluja!
Jag lovar Dig, jag välsignar Dig Jesus Kristus, -
Guds enfödde Son, vår frälsning.
Messias, världens Konung
Herrarnas Herre, halleluja!
Både Horst och Eeva tog upp det här med relationer.
Det talades om relationen till Gud, relationen till Jesus -
eller till sin egen far eller andra.
Speciellt har man diskuterat i Tusby -
efter vad som hände Jokela, att många mår dåligt.
Å andra sidan idealiserar man individualismen -
och man har gått till överdrift i det.
Sedan har vi gemenskapen.
Både du och Horst talade om gemenskapen.
Det här får en att fundera på varför människorna i Finland mår så dåligt.
Varför händer det sådant vi hör om? Vi får tråkiga nyheter om tragedier.
Vad tror du, Maisa?
- Många funderar nog på vad det beror på.
Man har talat mycket om i fall man nu skördar -
det man har sått en tid sedan.
Det som vi på sätt och vis kommer från...
Vi har ju levt i en överindividualistisk tid. Allt genast till mig!
Allt är "snabbt". Snabbmat och allt ska gå fort och till mig.
Man får inte begränsa någon. Inte ens barn. Du vet nog bäst från skolan.
Vad är det som sker i familjerna?
Är det så att vi har -
förlorat kontakten med oss själva?
För att inte tala om kontakten med varandra och speciellt Gud.
Det verkar som om man har velat fälla alla auktoriteter.
Nu när dessa saker har hänt verkar det som om -
vi går tillbaka till det.
Människorna börjar att längta efter gemenskap.
Människorna frågar efter familjen.
Nu tar man med mor- och farmödrarna -
i uppfostran av barnbarnen.
Det ser ut som att det kan leda till en vändning till det bättre.
Vi får se vad det leder till. Ser du något sådant?
- Jag har själv en sådan bakgrund att jag kommer från en "urkarelsk" familj.
Mina föräldrar måste lämna sitt hem -
i Viborg och uppleva kriget. Sedan bosatte de sig i Helsingfors.
Jag har haft turen att växa upp i en miljö -
där människorna på riktigt behövde hjälp av varandra.
Man klarade sig helt enkelt inte vid återuppbyggnaden av Finland, -
men det gäller också enskilda familjer.
Man var beroende av andras hjälp.
Det var naturligt på något sätt att jag behöver -
och jag kan säga vad jag behöver och de andra kommer och hjälper mig.
Man hjälptes ömsesidigt åt.
Det här som du säger om dagens sätt med att jag måste få allt.
Vad är det jag måste få? Yttre, ytliga ting. Våra ramar och omständigheter.
Människan har vänt bort blicken från Gud - där har det ju börjat!
och bort från andra människor.
Om jag vänder bort blicken från andra människor förlorar jag kontakten.
Då har jag vänt mig till mig själv och mina behov.
Sedan har man lyft det yttre till en sorts måttstock.
- Du sade att förr fanns det ett fungerande, hörande kollektiv. Finns -
det i dag? Hur är det, Maisa, i arbets- livet? Vad finns det för gemenskap -
förutom att tjäna pengar? Hur stöder man andra?
Man talar om mobbning i skolan och på arbetsplatserna.
Det är ofattbart att vuxna människor -
inte kan uppföra sig ordentligt på arbetsplatsen.
Just där behövs de kristna.
Vi behövs där till det som vi är avsedda för.
Vi är avsedda till att överbrygga klyftor.
Vi ska lyssna på människornas nöd.
Tröskeln till kyrkan är för hög för många människor.
Jag tror att Gud har tänkt...
Inte så att affärer är affärer och Moses är Moses.
Utan så att vi som är i arbetslivet är Guds sändebud.
Jag har många gånger fått uppleva -
att jag har fått goda samtal med människorna.
Ibland kan man säga att jag ska be för den här saken.
Man kan se att människorna är nöjda över det.
Men vi har kanske kommit så långt bort från "handboken" -
så att vi inte vet hur vi ska handskas med människan.
Vi har i stället gått på högvarv -
och liksom tömt oss på vår kapacitet.
Jag upplever att människorna söker även på arbetsplatserna...
Med andra ord finns det ett stort behov av gemenskap och -
vänskap på arbetsplatserna.
- Säkert. - Eeva, i skolan då...
Lärarnas kollektiv är ju inte idealiskt. Bryr man sig om varandra där?
Lärarna är ju människor. Jag tror att i allmänhet har nog -
sådana människor sökt sig dit som bryr sig om andra för annars -
orkar man inte jobba med barn om man inte på riktigt ser barnet -
och förstår att jag finns till för barnen.
Barnen är inte materialet i mitt arbete utan jag finns till för barnen.
Det är helt lönlöst att försöka undervisa barnet -
innan man har fått kontakt med det och man ser att barnet litar på dig.
Tilliten måste man förtjäna genom att vara pålitlig.
Hur kommer barnet fram till att man är pålitlig?
Genom att uppleva att den vuxne har tid -
att stanna upp med mig och verkligen lyssnar.
- Vad säger Bibeln? Hur är kristna i sin vardag?
Hurdana i arbetslivet? Hur ska kristna skapa kontakter?
Vad finns det för riktlinjer i Bibeln för att lindra illamåendet i samhället?
- Jag läste om hur Moses var på väg på ett uppdrag av Gud.
Han skulle föra folket ut ur Egypten. Moses kämpade med Gud -
och frågade vem han skulle säga hade sänt honom?
Gud sade att han skulle säga att "Jag är" har sänt honom.
Eftersom Gud först och främst är "Jag är" -
och Han har skapat oss till sin avbild -
så kallar Han oss till att vara det vi är i Jesus. När jag är det jag är -
kan människorna i min närhet slappna av och vara det de är.
När människor iakttar mitt liv ser de förhoppningsvis en äkta människa.
Så får man kontakt. - Maisa, hur tänker du?
-Jag kommer att tänka på en grundläggande sak -
när vi talar om relationer...
I själv verket är ju kristendomen en lära om relationer. Huvudsaken är ju -
att vi har en relation till en Person.
Vi har en relation till Jesus på det personliga planet.
Det är nog vårt innersta behov.
Det innersta behovet av att mötas.
Vi behöver denna vänskap.
Jesus sade till lärjungarna:
Jag kallar er inte längre tjänare utan vänner.
När vi får komma att känna Honom -
så börjar dessa andra relationer att repareras och nystas upp.
Precis som du berättade om din relation till din far.
Genom det reparerades din relation till din pappa.
Det som jag tycker var fint med din berättelse var att -
Gud inte har tidsbegränsningar.
Vi har händelser i det förflutna som vi inte kan gå tillbaka till.
Men Han kan gå dit och Han kan rätta till det som vi inte kan.
Tillsammans med Honom kan vi rätta till dessa saker.
Vi är aldrig i en återvändsgränd.
Inte ens då när personen, som vi behöver reparera saker med, är död.
Jesus själv säger ju att Jag är vägen, sanningen och livet.
Han säger inte att Han visar vägen och vad livet är och lär dig sanningen.
Det gör Han i och för sig.
Han säger att Han är vägen, sanningen och livet.
När Han får komma in i mig så finns själva livet, vägen och framtiden i mig.
Och jag får he en personlig relation med Honom. - Tack så mycket!
Översättning: Riina Vuorinen