MÖTE I FESTSALEN
Bästa gäster, hjärtligt välkomna till vårt hem i Tusby!
Bara ni visste hur glada vi är att se er alla här!
Riktigt hjärtligt välkommen alla som är här - och också ni, -
bästa tittare vid bildskärmen.
Om ni så är här eller där, hoppas jag att alla har det skönt och -
bekvämt och är beredda att ta emot det goda Herren vill ge oss i dag.
Vår Fader i himlen har ett stort hjärta och han vill alltid dela -
med sig åt sina barn.
Som inledning vill jag läsa de bekanta orden ur psalm 23.
"Herren är min herde, mig skall intet fattas, han låter mig vila -
på gröna ängar; han för mig till vatten, där jag finner ro.
Han vederkvicker min själ..."
När jag lyssnade till Pekka tänkte jag: vilken härlig plats att komma till!
Vi får komma tillsammans inför Gud, till ett vackert hus, -
med vackert dukade kaffebord. Vår himmelske Fader ger oss ännu mer...
Vackra sånger och glädje. Glädje också till dig vid TV-rutan.
Glädje över att det går att öppna TV:n och se programmet -
i ditt vardagsrum, arbetsrum eller var som helst.
Idag skall vi be mycket tillsammans, njuta av kaffebordets -
gåvor och lyssna till våra gästande talare. De är Christoffer Perret -
från Lukas församling och Panu Pitkänen från Patmos-missionen.
Panu och Netta deltar efteråt i samtalet på verandan -
med Anne Stenmark. De har en väldigt intressant bakgrund.
De har varit i Centralasien i många år, med sina fem barn.
Vi vill ge Dig ära och tillbedjan.
Vi vill lyfta våra händer, -
vi vill upphöja Ditt namn.
För Du är stor. Du gör stora under, stor.
Ingen annan är som Du, ingen annan är som Du.
För Du är stor. Du gör stora under, stor.
Ingen annan är som Du, -
ingen annan är som Du.
Krön till kungars Kung, -
Han som makten har, -
Underbar är i råd och väldig Gud!
Immanuel, Gud är med oss.
Till Segraren, Härskaren -
Ger vi äran över allt.
Hänet kruunaamme Kuninkaaksemme,
Väkevän Jumalan, Ihmeellisen!
Immanuel, kanssamme on, -
Hän hallitsee, hallitsee, Meitä kautta aikojen.
Grip du mig, helige Ande, drabba mig, låga klar.
Visa vägens riktning, ge mina frågor svar.
Rör vid mig, helige Ande, rör vid mitt dolda jag.
Lär mig tro att Jesus leder mig varje dag.
Sporra mig, helige Ande, gör mig trygg och fri.
Ge mig tjänst och ansvar, låt mig till glädje bli.
Upplys mig, helige Ande, så att jag kan förstå:
också nu gör Herren det som han gjorde då.
Jag har en uppgift att fylla, Kristus har bruk för mig!
Därför, helige Ande, vill jag nu tacka dig.
Vår familj har bott utomlands de senaste tio åren och det gör -
att man lätt betraktar Finland som med en utomståendes ögon.
I år har vi tillbringat sommaren i Finland och vi har märkt -
ett nytt slags hunger och törst bland finländarna.
Men tyvärr stillas hungern och törsten ofta med fel ämnen.
En del stillar sin törst och hunger med droger och alkohol -
eller försjunker i depression.
Andra skaffar sig "bättre närings- ämnen" - karriär, hobbyer, sport...
om det så sker i soffhörnet eller genom att aktivt bygga upp -
den egna kroppskonditionen. Det är förstås bra i och för sig...
Vi får idka våra intressen och njuta av livet. Men av Guds Ord -
vet vi, att människans verkliga hunger och törst bara kan -
tillfredsställas av Gud och genom hans närvaro.
I Psaltaren säger David dessa välbekanta ord:
"Smaka och se att Herren är god. Lycklig, eller säll, är den man" -
och den kvinna, "...som tar sin tillflykt till honom."
Jag har tänkt på det att vi kristna ibland står inför samma utmaning.
Vi har kanske fått smaka Herrens godhet och börjat -
följa den vägen som vår Frälsare har kallat oss till.
Men hur ofta sker det inte under vår vandring, att vi börjar -
söka "magfyllning" på annat håll. Vi vänder oss ofta till andra saker -
när vi har problem i vårt liv, i vardagen och kanske också när -
det gäller fest. I stället för att söka Guds närvaro, som dock -
är det enda som kan uppfylla våra djupaste och verkligaste -
förväntningar och behov.
För ett par år sedan läste jag en oroväckande undersökning -
som gjorts i USA. I den jämfördes kristnas och för tron främmandes -
livsstilar. Man undersökte hur de brukade sin tid, sina tillgångar, -
vad de såg på TV, vad de köpte i affären och hur mycket -
de konsumerade. Det förvånande i undersökningen var att det inte -
fanns någon större skillnad mellan troendes och icke-troendes vanor.
Fastän det var fråga om USA, vill jag påstå... jag menar också mig -
själv och vill inte beskylla någon, att vi borde titta oss själva -
i spegeln, på vilket sätt vi mättar vår hunger och törst.
I Johannes evangeliets fjärde kapitel möter Jesus den syndiga -
kvinnan vid Sykars brunn. Hon hade haft fem män och den sjätte, -
som hon nu levde samman med var inte hennes man.
Jesus talade med henne om det levande vattnet, som skulle bli -
till en källa i hennes inre och springa fram till evigt liv.
Idag får vi äta och dricka ur samma källa. Samma kallelse gäller idag -
för oss, om vi så har vandrat en längre tid med Jesus eller kanske -
inte ens känner Honom ännu i vårt eget liv.
Om vi så har lyckats eller misslyckats här i livet, kallar Jesus -
oss att komma till källan med det levande vattnet.
Han kallar oss att smaka och se att Herren är god.
Gud är god och Han vill möta oss.
Det sägs att ett skapat verk bäst kan förstås av sin skapare.
Om man betraktar ett konstverk av Pablo Picasso, så förstår sig nog -
en vanlig kotte inte värst mycket på det. Picassos verk öppnar sig -
kanske främst för de kulturella, men säkert allra bäst för honom -
som själv har målat tavlan.
Så är det också i människans liv. Det finns mycket här i livet -
som vi inte förstår och vi vet inte riktigt hur vi bör leva.
När vi lämnar allt i Skaparens händer, åt Honom som har gett -
oss livet, då kan Han ge oss 'nycklar' och förståelse till att -
leva ett fullkomligare och verkligare liv.
Vi talade om mat och dryck, hur vi kan smaka och se att Herren är god.
Till slut ännu en tanke från Johannes 4. kapitel angående -
Jesu samtal med kvinnan vid Sykars brunn.
Jesus sade till lärjungarna: "Min mat är att göra hans vilja -
som har sänt mig...". Jesus talade först om det levande vattnet -
och sedan om maten, som är att göra Guds vilja.
Varje troende, var och en som tyr sig till Jesus, har blivit sänd -
till denna världen. Jesus sade: "Liksom Fadern har sänt mig, -
sänder jag nu er." Om vi så är här i huset eller vid TV-mottagaren -
där hemma - om vi känner Jesus, då har han sänt oss i världen.
Jesus har sänt oss och liksom det var hans mat att göra sin Faders -
vilja, så är det också vår verkliga mat att göra vår himmelske -
Faders vilja. Vi kan förstå, att Guds vilja för vårt liv är att -
vi får bära frukt, att vi får leva ett fullvärdigt liv, ösa ur källan -
med levande vatten och alltid smaka och se att Herren är god.
Så får vi leva det liv, som Gud har planerat för var och en av oss.
Riktigt mycket välsignelse till dig därhemma vid TV-mottagaren, -
och till alla här vid vårt sköna och underbara möte. Amen.
Välkomna Netta och Panu Pitkänen att berätta om ert liv!
Ni arbetar som Patmos missionärer i Centralasien.
Panu, hur länge har ni varit i missionens tjänst?
Sammanlagt drygt 10 år, från januari 1998.
Däremellan har ni varit i hemlandet?
Ja, vi hade en två års period i Finland, då vi arbetade för -
Patmosmissionen här hemma. Nu är vi åter ute på fältet.
Netta, hur ser er familj ut? - Vi har fem barn, fyra pojkar och -
en flicka i mitten, barnen är mellan 3 och 13 år.
Är de födda i hemlandet?
Delvis. De äldsta är födda i England och de yngsta har fått -
födas i Finland i samband med mina hemlandssemestrar.
Hurudan och hur stor är staden som ni nu bor i?
Vi bor i en stad med 70.000 invånare.
Vi kallar landet som vi bor i för "Berglandet".
När det gäller slutna muslimska länder vill vi inte nämna -
deras riktiga namn i officiella sammanhang.
Det är förbjudet att missionera i Centralasiens länder och officiellt -
har ni inte tillstånd att arbeta. Under vilken rubrik görs det?
Jag deltar i utvecklings- samarbetet och det är mitt -
världsliga huvudarbete. Under fritiden och ibland jämte arbetet -
får man leva ut Kristi liv, som ju varje kristen är kallad till, -
om det så är fjärran eller nära.
Ni har säkert andra utländska medarbetare i liknande uppdrag?
Ja, det finns några andra utländska missionärer i samma stad.
Vi ingår i ett missionsteam. Vi tycker att det är bra att -
arbeta ihop med likasinnade, som har samma syn på -
evangelisation och utvecklingssamarbete.
Ni har då en församling, som samtidigt stöder er?
Ja, vi försöker i vår grupp av utlänningar att visa exempel på, -
vad troendes, kristnas gemenskap innebär.
Till den gemenskapen hoppas vi förstås att få med andra också.
Förundrar sig folk över att ni har kommit så långt ifrån, -
för att hjälpa dem?
Det väcker nog förundran, speciellt bland människor som har -
en litet vidare världsbild. De frågar efter den -
verkliga orsaken till att vi är där?
Är det inte bra i Finland? Får ni mera pengar här? Varför har ni kommit hit?
Eftersom vi är i ett land, där man inte får missionera öppet, så kan -
vi inte berätta det för dem. Men vi får i alla fall -
berätta att Gud har välsignat oss på så många sätt och därför vill vi -
komma från vårt rika land till ett fattigare folk i deras vardag, -
förmedla till dem Guds välsignelse och dela med oss av det goda -
som vi själva fått.
Vad skulle hända, om de fick veta att ni är missionärer?
I vårt land skulle det sannolikt betyda att vi ombes lämna landet.
Staten skulle meddela att vi deltagit i icke önskvärd verksamhet -
som inte är förenlig med lagen. Vänligen packa era väskor!
Sådant händer ju, att människor får en veckas förvarning, -
eller i värsta fall ännu kortare, och så måste man i all hast packa -
ihop hela familjer, hem, möbler och husdjur och lämna landet.
Hur är det, har ni elektricitet i huset? Hurudant är ert hem?
I princip finns det el i 'Berglandet'. Det finns gas och -
till och med rinnande vatten.
Men det är ett land som haft inbördeskrig för bara 10 år sedan.
Infrastrukturen är ganska svag. Vi har levt ganska -
mycket utan el och gas och också utan vatten.
Då bär vi vatten från andra ändan av gatan.
Speciellt på vintern var det ganska svårt, då det inte fanns el.
Då eldade vi i en kolkamin.
I byarna är det vanligt.
I städerna finns det i princip el, men det sker omfattande avbrott.
Du har uppgifter inom missionen, men är dock hemmamamma?
Har du möjlighet att evangelisera? Hur sker det i praktiken?
Vi lever bland folket. I de här länderna finns det inga -
missionsstationer där man kunde bo. Vi lever mitt ibland folket.
Porten öppnas på morgonen vid sextiden och den är öppen -
till sena kvällen. Där rör sig folk hela tiden, de går in och ut genom -
porten. Mycket sällan har vi en lugn stund i huset.
När man betänker att vi har fem barn och var och en har en eller -
ett par kamrater på besök, så nog är det liv i luckan!
Vi har fått se, hur förunderligt Gud har börjat gripa in i dessa -
kamraters liv. Genom dem har vi också haft fina tillfällen -
att vittna för kvinnorna i grannskapet och andra där omkring.
Våra egna barn är också evange- lister där. De dansar och lovprisar -
på landets språk. Grannens barn kan många Jesus-sånger.
Det är till stor välsignelse, att Gud använder oss som familj -
och inte bara oss vuxna, som i första hand har fått kallelsen -
att åka ut. Vi får tjäna som familj, som storfamilj...
en familj av centralasiatisk storlek också vi.
Panu, hur är det i ditt dagliga arbete, kan du evangelisera där?
I princip är arbetet utvecklings- samarbete, men inom ramen -
för det har vi också mycket moralundervisning, om trohet -
eller om familjelivet, om att vara ärlig osv. Naturligtvis grundar sig -
allt på Bibelns ord och principer. Många gånger fungerar utvecklings-
samarbetsprojekten som ett slags filter. Vi sår ut allmän -
kunskap om Guds sanning. När de ser att det verkligen -
fungerar i livet blir de intresserade och vill veta varifrån -
berättelserna kommer. Med dem kan vi sedan tala mera -
ingående om dessa sanningar, speciellt när man har lärt känna -
dem och vunnit deras förtroende. - De är alltså muslimer?
Ja, praktiskt taget alla... att vara centralasier är det samma -
som att vara muslim. - Hur är det då med kristna muslimer?
Går det att ordna möten för dem?
Kristna med muslimsk bakgrund har det ofta mycket svårt, -
för när man lämnar islam och väljer Jesus, -
betyder det ofta att familjen säger upp förbindelsen.
I värsta fall kan man råka ut för förföljelse eller -
till och med bli dödad. Större möten kan vi inte ordna.
Det är kanske inte heller så viktigt som -
att möta individer så att vårt hem blir också deras hem.
Det är ju ett av Guds rikes under, att vi blir familj.
Om deras egen familj förskjuter dem, vilket förstås ingen önskar, -
så har de dock den nya familjen som de har anslutits till.
En världsvid familjen som varje kristen hör till.
De har en bröder och systrar över hela världen.
Vi får vara deras allra närmaste bröder och systrar -
i deras egen stad och deras liv.
Det är som när vi ordnar hemmöten, -
församlingsliv i mindre format. Där lär man bättre känna varandra.
Det är just hemförsamlingar vi försöker bilda.
Den modellen passar den stängda muslimska världen.
Det är inte möjligt att registrera församlingar och -
det enda lagliga sättet att bilda en församling är att registrera den.
Eftersom det inte är möjligt, är hem- församlingar den enda lösningen där.
Det är ett långsamt skördearbete, men det blir skörd i alla fall!
Gud vare tack för det!
Ni upplever att Gud är med er i arbetet och välsignar er?
Jadå, vi får tacka Gud att vi fått se skörd också, -
även om det ofta går långsamt framåt.
Sakta, men säkert, som man säger.
Vad skulle ni vilja säga till TV7:s tittare? Många har en egen vision -
och skulle kanske vilja bege sig ut på missionsfältet.
Kanske främst det, att missions- fältet inte nödvändigtvis ligger -
långt borta. Det är lika nära som avståndet till nästan.
Man frågade Jesus vem nästan är?
Svaret är att varje människa är min nästa.
Missionsfältet är den närmaste omgivningen. Granngården -
eller bakom närmsta dörr, om du bor i höghus eller radhus.
Kallelsen kan visserligen för någon innebära att -
resa långt bort, men man behöver inte gå över ån -
efter vatten. En möjlighet är att vara med som utsändare.
Att offra till missionen, -
så att världsmissionen slutförs och alla folk nås av evangeliet.
Bönen är en möjlighet.
Ingen kan resa ut om det inte finns någon som sänder dem.
För utsändning behövs både pengar och förbön.
Tack, Netta och Panu, att ni ville vara mina gäster.
Jag önskar er och era fem barn stor välsignelse på missionsfältet!
Tack!
Översättning: Heaven TV7