MÖTE I FESTSALEN
Välkommen! Trevligt att ses igen!
Guds frid når dig i dag, min vän
Gemenskap med Skaparen gör oss till ett
Du får lyfta dina händer mot den som ger kärlek
Må din själ bli fylld över sina breddar
Guds frid når dig i dag, min vän
Må Guds frid råda överallt
Guds frid, må den råda över oss
Må din själ bli fylld över sina breddar
Guds frid når dig i dag, min vän
Välkommen till vårt hem i Tusby! Hjärtligt välkommen till stugmöte, -
eller skall vi säga stugfest! Denna fest är en nådens fest -
såväl för oss som för er, bästa tittare, vid TV-rutan.
Vi hoppas att ni skall känna er som hemma -
och trivas, både ni tittare och våra gäster här.
Jag önskar att Guds frid, som vi sjöng om, skall nå oss här -
och nå också dig där hemma vid rutan.
Vi skall få höra Guds ord och verkligen ha fest tillsammans.
Vi får höra och sjunga härliga sånger under ledning av -
Hillel Tokazier och Jaana Pöllänen.
Vi har också tid för kaffebordet och att tala med varandra.
I dag får vi lyssna till tal av Markku Vuorinen och -
Asko 'Ake' Toivola.
MÖTE I FESTSALEN
Guds fred! - till hela världen och förstås till festförsamlingen här.
Det gläder mig verkligen att jag i mitt arbete med kristlig TV nu -
har fått återvända till mina rötter, till Tusby.
I dessa dagar blir det ganska exakt 30 år sedan jag fick min -
grundutbildning i kristligt TV-arbete här i närheten, i Luther-
institutet. I undervisningen deltog blivande kyrkoherdar, biskopar, -
evangelister och förkunnare.
Vi gjorde då för 30 år sedan söndagsandakter och -
andra kristliga TV-program för TV1.
Senare gjorde jag programserien "Tarjolla Elämä" (Här är ditt liv) -
för PTV4. Också då rörde vi oss i denna kulturmiljö.
Vi gjorde nämligen många program på Halosenniemi.
Både jul- och musikprogram och samtalsprogram.
När jag på 90-talet gjorde Tarjolla Elämä -programmet för PTV4,
uppmanades de som var intresserade av att komma till tro, -
att skriva brev till oss och så skickade vi dem ett litet häfte -
som hette Tarjolla Elämä. Under de åren skrev över 2000 personer -
till oss och gav tillkänna att de var intresserade och ville komma till tro.
Det är alltså en utmärkt sak att vi genom tv -
kan förkunna evangeliet för tusentals människor.
Det kommer olika respons på TV-programmen. Jag minns en flicka,
betydligt under 20 år, som efter ett program sände ett kort till mig.
Hon ville uppmuntra mig och skrev: Jag såg ert TV-program -
det kan ligga något förnuft i det! Sedan fortsatte hon: jag är inte -
troende ännu, men jag håller på att bli det med väldig fart!
En liknande anda, ett liknande grepp kan märkas i vår tid.
I världen ser vi att vi lever mitt uppe i -
världshistoriens största andliga väckelse! Aldrig förr -
har så många människor kommit till Jesus.
Finland är en del av världen. - Gud verkar -
genom sin Helige Ande och drar människor till frälsning, -
drar dem in i sin gemenskap.
Jag vill läsa ett ställe ur Apostla- gärningarna, kapitel 27 vers 23, -
som visar att Gud verkligen har intresse för människan som individ.
Berättelsen handlar om aposteln Paulus sjöfärd och de människor -
som var med honom. Paulus sade: "I natt kom nämligen en ängel -
till mig från den Gud som jag tillhör och som jag tjänar.
Ängeln sade:'Var inte rädd, Paulus. Du skall stå inför kejsaren -
och alla som är med dig ombord har Gud skänkt dig!'
Var därför vid gott mod!
Jag litar på Gud, det blir som han har sagt mig."
Läkaren Lukas skildrar här som historiker en situation, där -
276 personer färdades ombord på ett fartyg.
En våldsam storm bröt överraskande ut.
Sedan skriver Lukas i Apostlagärningarna såhär:
"Till slut förlorade vi allt hopp om räddning".
Tänk, att i en sådan hopplös livssituation kommer Herrens tjänare, -
aposteln Paulus, och han bringar ord om hopp, mod och tro.
Han säger: 'Vänner, män, kvinnor, det är ingen fara!
I natt uppenbarade sig en ängel för mig -
från den Gud som jag tillhör och han sade att vi skall alla räddas!
En av de största utmaningarna för oss nutida kristna är just detta:
att förkunna Ordet om tro, hopp och mod för vår tids ängsliga, otrygga -
och förtvivlade människor -
evangeliet om Guds Son, Jesus Kristus.
När Paulus predikade var det inte bara -
teologi, utan han levde ut det.
När Paulus hade predikat färdigt och hållit sitt tal...
Hela hopen hade varit utan mat ett par veckor...
tar Paulus ett bröd, tackar, bryter det och börjar äta inför dem alla.
Ordet hade blivit kött. Han levde som han predikade.
Och alla repade mod. Följden blev enligt Bibeln:
Alla dessa människor räddades. Gud svarade på bönerna.
När den första kosmonauten, Juri Gagarin, besökte -
rymden, predikade han och förkunnade som ateist:
'Jag besökte rymden, jag såg inte gud, alltså finns det ingen gud.'
Han återvände till jorden och upprepade: 'Jag besökte -
rymden, jag såg inte gud, alltså finns det ingen gud.'
Han lär en gång ha varit på en middag i Moskva, -
med Sovjetunionens mest berömda hjärnkirurg.
Juri Gagarin sa: 'Jag besökte rymden, såg inte gud, -
det finns alltså ingen gud.' Kirurgen såg på Juri Gagarin och sa -
'Jag har opererat tusentals hjärnor och jag har inte sett -
en enda tanke. Alltså finns det inga tankar.'
Då förstod alla att här i världen finns det saker som man inte kan -
förklara med förnuftet, sådant människan inte förstår -
Guds löftens osynliga värld. Den verkliga världen.
Detta predikar vi, om detta talar vi och detta förkunnar vi.
Herren kallar oss till gemenskap med sig. Och inte bara oss, -
utan hela folket och hela världen.
Statistiken visar att nu är också finländarna intresserade av tro.
Om här finns någon person, eller vid TV-mottagarna, som känner -
intresse för andliga frågor, så kan jag uppmuntra dig: i dagens Finland -
hör du inte till någon marginell minoritetsgrupp, utan du hör till -
den stora majoriteten som visar intresse för trosfrågor.
Säg som flickan: 'Jag är inte troende ännu, men -
jag håller på att bli det med väldig fart.' Kom till Jesus - det lönar sig!
Halleluja kiitos Herra, suuren voiton ruhtinaan.
Halleluja, kaikki valta Kristuksen on, Kuninkaan.
Seurakunta, virran lailla päästä viesti valloilleen:
Jeesus osti verellänsä kaikki kansat omikseen.
Halleluja, kuningasten Kuningas ja Herramme!
Halleluja, veljeksemme synnyit tänne luoksemme.
Suuruuttasi taivaat soivat, seurakunta kumartaa.
Ylistäen valtiastaan, voittanutta Karitsaa.
Halleluja! Sjung om Jesus, Han är den som spiran bär.
Halleluja! Hans är makten, Hans allena segern är.
Hör, hur sångerna från Sion brusar som en mäktig flod.
Jesus alla folk och stammar återlöste med sitt blod.
Halleluja! Du som bjuder syndare till bords med dig!
Halleluja! öppnad famnen är för alla och för mig.
Över jordens vidd din förbön genom dag och natt oss når.
Bed för mig inför din Fader, du som vid Hans sida står!
Hej! Jag vill börja med att läsa ett ställe ur Romarbrevet.
Ni känner säkert Bibeln bra och minns dethär ordet i Rom 1:16-17...
"Jag skäms inte för evangeliet. Det är en Guds kraft som -
räddar var och en som tror, juden främst men också greken.
I evangeliet uppenbaras nämligen en rättfärdighet från Gud, -
genom tro till tro, som det står skrivet:
Den rättfärdige skall leva genom tron."
Det Ordet kom till mig för något år sedan, -
men började i själva verket mycket tidigare.
Jag har ett mörkt förflutet.
Jag var tukthusfånge när det ännu fanns sådana.
Jag har suttit inne i 20 år och levt ett mycket dåligt liv.
Kort om min bakgrund: I fängelset ropade jag till Herren.
Han hörde mitt rop och befriade mig från det kretsloppet, -
men det betydde inte ännu att jag hade blivit frälst.
Jag frälstes för nio år sedan genom att jag fick lymfkörtelcancer.
Läkarna gav mig inget hopp.
Guds Ande började tala till mig och jag fick -
ångest om mig själv, att vart är jag på väg? Jag visste att jag -
höll på att dö och jag började tänka på dessa frågor.
Finns det en himmel och ett helvete?
Man hade erbjudit mig Jesus, men jag hade inget behov av Jesus.
I dag möter jag samma inställning:
"Jag har direkt förbindelse med Gud!" - Men det har ingen.
Vi blir inte frälsta på det sättet -
utan vi blir frälsta genom Jesus, vår Herre.
Det är Guds Ords sanning, som säger att -
'endast ett namn är oss givet, genom vilket vi blir frälsta' - Jesus.
Vi har en underbar Herre! Han kom in i mitt liv för nio år sedan, -
botade min cancer och jag har varit fullständigt frisk.
Jag som borde ha legat tre meter under jord redan i många år.
Han tände en eld i mitt hjärta. Jag har ofta sagt att det finns -
många som vill släcka elden, men de eld som Herren tänder -
slocknar aldrig! Om vi vill och låter den brinna.
Om vi ger den näring, så tilltar den.
Jag upplever att fastän jag har så obetydlig bakgrund...
Det finns människor som har så fina historier och fantastiska -
saker att berätta och mycket man kan göra för Herren...
Ett vet jag: Herren har kallat mig till gatutjänst.
Där har jag gått i fem, snart sex år med traktat.
Det finns så litet tid... Jag vill säga till hela Finlands Sion -
som det är, att det är verkligen knappt om tid. Nu är det dags -
att göra något. Nu måste vi vakna upp ur vår sömnaktiga tillvaro.
Hela Finlands Sion! Jag vill riktigt förkunna inför er i kväll, -
vad Herren har lagt på mitt hjärta: Låt oss sätta i gång, -
låt oss gå ut och berätta - på ett eller annat sätt!
Ett sätt är att gå ut på gatorna. Vi är några stycken som gör det.
Vi brukar träffas i ett gammalt bönehus i Sibbo, i "Armon virta".
Där har jag gått sedan jag blev frälst för nio år sedan.
Vi är före detta narkomaner, tjuvar, gamla -
fängelsekunder och alla slags människor som har levt på djupet.
Vi har blivit befriade och Herren har lagt på våra hjärtan -
att gå ut och berätta om Jesus på gatan.
Det är glädjens och kärlekens budskap.
Varje veckoslut kommer människor till tro.I lördags -
var vi i Dickursby och 25 personer ville ta emot Jesus.
25 personer blev frälsta! Det är inte vår förtjänst, utan Gud -
skall ha all äran! Det är Jesus som verkar genom sin Ande i vårt hjärta.
Han gör sitt verk när vi går ut. Förnuftet säger -
att ingen vettig går omkring med lappar och talar om Jesus.
"Vet du att Jesus älskar dig? Han vill idag komma in i ditt hjärta."
Förnuftet säger att ingen tar emot.
Men det finns pärlor varje gång.
Igår sa en kvinna att hon VILL ge sitt -
liv till Jesus, men hur går det till egentligen?
Du måste med din mun bekänna att Jesus är Herre.
Om du känner evangeliet, så måste du bekänna det.
Jesus kommer in och du går från mörker till ljus, en ny skapelse.
Jag vill till sist säga, att fastän -
Finland är ett kristet land, så finns det många falska läror.
Man tror sig bli frälst genom någon kyrka.
Vi blir inte frälsta genom någon kyrka.
Vi blir frälsta när vi tar emot Jesus. Han vill -
komma in i vårt hjärta i dag. Om någon inte är frälst ännu...
Han vill komma in i vårt hjärta och befria oss från alla våra bojor.
I Jesu namn. Amen.
Sua kiitän nyt Herrani, Sua kiitän nyt Herrani,
Sua kiitän nyt Herrani kaikesta, ja Sun nimeäsi ylistän.
Sua kiitän nyt Herrani, Sua kiitän nyt Herrani,
Sua kiitän nyt Herrani kaikesta, ja Sun nimeäsi ylistän.
Jeesus on Herrani, Jeesus on Herrani,
Jeesus on Herrani kaikessa, ja Sun nimeäsi ylistän.
Sua ylistän, Sua ylistän, Sinun nimeäsi ylistän.
Jag tackar för allt jag fått, jag prisar Dig Herren Gud,
jag tackar för allt som jag fått och jag har
och Ditt namn jag vill förhärliga.
Jag tackar för allt jag fått, jag prisar Dig Herren Gud,
jag tackar för allt som jag fått och jag har
och Ditt namn jag vill förhärliga.
Jag vill prisa Dig, Jag vill tacka Dig,
Jag vill glädjas över allt jag fått,
Jag vill prisa Dig, Jag vill tacka Dig,
jag vill glädjas över allt jag fått.
Jag vill prisa Dig, Jag vill tacka Dig,
jag vill glädjas över allt jag fått.
Jag vill prisa Dig, Jag vill tacka Dig,
jag vill glädjas över allt jag fått.
Sua ylistän, Sua ylistän, Sinun nimeäsi ylistän.
Blott en dag, ett ögonblick i sänder -
― vilken tröst, vad än som kommer på!
Allt ju vilar i min faders händer:
skulle jag som barn väl ängslas då?
Han som bär för mig en faders hjärta
giver ju åt varje nyfödd dag
dess beskärda del av fröjd och smärta,
möda, vila och behag.
Själv han är mig alla dagar nära,
för var särskild tid med särskild nåd.
Varje dags bekymmer vill han bära,
han som heter både Kraft och Råd.
Morgondagens omsorg får jag spara.
Om än oviss syns min vandrings stig.
“Som din dag, så skall din kraft ock vara.”
Detta löfte gav han mig.
Hjälp mig då att vila tryggt och stilla
blott vid dina löften, Herre kär,
och att ej den dyra tröst förspilla,
som i ordet mig förvarad är.
Hjälp mig, Herre, att vad än mig händer
taga av din trogna fadershand
blott en dag, ett ögonblick i sänder,
tills jag nått ditt goda land.
Oändlig nåd mig Herren gav,
Och än i dag mig ger.
Jag kommit hem, jag vilsen var,
Var blind, men nu jag ser.
Guds nåd, jag skälvde inför den,
Men sedan gav den ro,
Och aldrig var den större än Den dag jag kom till tro.
Jag kom ur tvivel, mörka djup,
Ur vanmakt och ur skam.
Den nåd som bar mig intill
Nu skall bära ända fram.
Vi sitter här med Paula och Mikael för att diskutera föräldraskap.
Paula, du har fyra barn och är barnträdgårdslärare.
Mikael, du har två barn och du är psykiater.
Vill du Paula berätta något mer?
Jag har varit gift med Ari i 26 år.
Av den tiden har han varit 13 år vid ett servicehus eller på sjukhus -
för han lider av MS. Barnen var 3, 6 och 12 år då -
när deras pappa blev så pass sjuk.
Varje söndag kommer han hem med taxi, vi går till kyrkan -
och sjukdomen har inte knäckt oss, trots försök.
Vill du Mikael berätta något om din familj?
Min hustru är lärarinna -
och hemma från Tyskland. Som du sa har vi två små barn.
Jag pratar svenska med barnen och min fru pratar tyska.
Det är en intensiv tid just nu med en ung familj.
Vad innebär det för er att vara mamma eller pappa, förälder?
Jag tänker som så att församlingen är ett exempel -
och familjen är en miniatyr av den. Jesus går före och visar vägen.
Jag som mamma är en slags herde för mina barn.
Jag visar vägen, om jag vill eller ej. Det är mig de ser på och följer.
-Vi utgör alltid en slags förebild.
-Mikael, vad säger du? -Jag upplever nog att jag -
är priviligerad som får vara pappa till två små barn.
Det medför ett stort ansvar.
Man vill vara en god förebild.
-Vad har barnen lärt er?
-Jag tänker så här att -
vi är alla ofullkomliga som föräldrar.
Det som blivit obehandlat i ens egen barndom behandlar man med -
sina egna barn. Det äldsta barnet får ju våra största problem -
om man säger så. Man är tvungen att växa till när man har barn.
Barnen ger en möjligheten att växa.
-Jag tänker så att också vi vuxna borde kunna -
glädja oss över små saker i vardagen.
Vår lilla Elin, när hon vaknar på morgonen -
eller när pappa kommer hem eller Elin hör storebrors röst -
så lyser hennes ansikte upp. Det värmer hjärtat.
-Barnen lär oss mycket och förändrar ens värderingar.
-Paula har redan lång erfarenhet.
-Kanske jag kan fråga er som har längre erfarenhet -
när man brukar säga "små barn, små bekymmer -
stora barn, stora bekymmer". Stämmer det?
-På så vis nog att när barnen blir "stora" -
upptäcker man vad man borde gjort annorlunda men kan inte fixa det.
Där kommer Guds nåd in och man får överlåta saken åt Honom.
Det här gjorde jag inte bra. När barnen är små tänker man inte på det.
När de är stora och flyttar ut inser man att man kunde ha handlat annorlunda.
-Det är Guds nåd att vi får vara bristfälliga.
Också i föräldraskapet.
-Jesus tar hand om det när vi ber för barnen.
Behöver barn fostras?
-Jag skulle vända på det och säga att varje barn har bara ett hem.
De har en far, en mor, ett hem. De kan inte leva någon annanstans.
Föräldrarna fostrar med sitt exempel, inte med sin vilja, som jag redan sa.
Sedan finns det praktisk fostran.
Varje barn behöver ca 20 år för att bli vuxen.
Vi måste se till att de lär sig handla mat åt sig själva, -
tvätta sina kläder, sköta sin ekonomi, knyta relationer. Vi ska inte sköta om -
allt för dem, de måste själva sköta saker, ringa samtal, för att lära sig.
Man måste lära sig där hemma. -Man undviker hjälplöshet.
Lär sig sköta vardagen. Vad säger Mikael?
-Jag tänker också på andlig fostran.
Ingrid och jag har bett att den Helige Ande skulle ge -
vishet att handla på rätt sätt. Bönen har varit mycket central -
i vår familj och som föräldrar -
vill vi ge ett sådant exempel i vardagen.
Vi ber vid matbordet och Jonas, 4 år, har ganska ofta tagit initiativ -
och frågat om han får be denna gång. Det värmer en faders hjärta.
-När vårt äldsta barn var 6-7 år gammalt -
började vi be tillsammans så att alla barn på kvällen kom i vår säng -
och alla bad sitt och sist Fader vår, en välsignelse över Israel -
och vi tog på Guds rustning från Efesierbrevet. Vårt äldsta barn -
visade senare hur viktigt det var genom att säga -
...hur var det nu...
-Kan man dra föräldrarna inför domstol för att vi inte gjorde det här -
när jag var liten? Det är så underbart att vara i bön tillsammans.
-Det är närvaro och ger kraft i vardagen.
Hos er där båda jobbar behöver man hitta tid både för varandra -
och barnen. Du funderade på det här innan.
-Vi har mycket diskuterat det där hemma.
En viss tid går åt till jobbet -
och så vill man ha tid med barnen och borde hitta tid för varandra -
och ibland för sig själv. Det är ett pusslande.
-När barnen var små hade vi ett system där vi hade en viss tid -
då barnen inte fick ta hem kompisar eller fara någonstans.
De var ju arga först men lärde sig snart stilla sig och göra egna saker.
Det blir svårare när de får mer hobbyn och så, men som små var det bra.
Gemensam familjetid. -Det låter som att -
du i kärlek vågat sätta gränser, du har inte bara varit en kompis.
Nuförtiden känns det som om föräldrar vill vara accepterade som kompisar.
Det hör till föräldrarollen att barnen säger att de inte gillar det här.
Man måste tåla det.
-Det är föräldrarnas uppgift att säga nej ibland.
-Bönen och att välsigna barnen är ett vardagsverktyg.
-När det finns sjukdom kan jag av erfarenhet säga -
att det hjälper en se Guds verklighet. Barnen ser att föräldrarna ber -
och behöver hjälp, och att Gud ger den. Då kan de handla likadant.
Också i det andliga är vi förebilder.
-Tack till er för den här trevliga stunden.
Översättning: Brita Halla-Aho