Aiemmin sarjassa Seitsemäs päivä:
Muista pyhittää lepopäivä.
Kuutena päivänä tee työtä, -
mutta seitsemäs päivä olkoon Herran sinun Jumalasi, sapatti.
Tietenkin. Tunnen tuon jakeen hyvin.
Miten voitte tyytyä ensimmäisen päivän viettoon? - Mutta sisar Oakes!
Ensimmäisen päivän, pastori Wheeler, joka on sunnuntai.
Seitsemännen päivän sijaan, joka on lauantai.
Sarjan Seitsemäs päivä osa yksitoista.
Paljastuksia historian kadonneilta sivuilta.
LLT Productions esittää
SEITSEMÄS PÄIVÄ
Paljastuksia historian kadonneilta sivuilta, osa yksitoista
Toukokuussa 1888 senaattori Henry Blair New Hampshiresta -
ehdotti maallisten toimien rajoittamista sunnuntaisin -
Yhdysvaltain liittovaltion hallintoalueilla.
Senaattori Blair teki selväksi, että lain tavoitteena -
oli säilyttää sunnuntai lepo- ja pyhäpäivänä.
Lakiehdotus annettiin senaatin työ- ja koulutusvaliokunnalle, -
jonka puheenjohtajana Blair oli.
Yksi esitettyä lakiehdotusta vastustava henkilö oli Alonzo T. Jones.
Sir! Voitte puhua enemmistön vallasta monissa siviiliasioissa, -
mutta suurikaan enemmistö ei voi polkea yksilön uskonnonvapautta.
Ei meidän maamme perustuslain mukaan.
Herra Jones, ette tunnusta valtion oikeutta ja velvollisuutta -
suojella kansan kokonaishyvinvointia.
Senaattori, te ette näytä tunnustavan eroa -
yksilön velvollisuuksien välillä valtiota ja Jumalaa kohtaan.
Ensimmäisen hän tekee lain määräämänä.
Toisen, velvollisuuden Jumalalle, -
voi tehdä vain rakkaudesta ja vapaaehtoisesti.
Laki ei voi käskeä rakastamaan.
Mutta osavaltion lain täytyy auttaa ihmisiä -
suorittamaan velvollisuutensa Jumalalle.
Meidän sunnuntailakimme on kansan eduksi, -
että Herran päivä säilyisi.
Ihailtava päämäärä, senaattori Blair, mutta täysin tarpeeton.
Perustuslakimme tunnustaa jo nytkin uskonnolliset oikeudet.
Sunnuntailakinne ei lisäisi mitään perusvapauksiimme, -
vaan lisäisi rajoitteita.
Pelkäänpä, että olette sokea aikamme tosiasioille.
Jos ihmiset eivät satu tekemään -
velvollisuuttaan Jumalalle, he turmelevat yhteiskunnan.
Tällä sunnuntailailla olisi turmeleva vaikutus, -
koska se pakottaisi sunnuntainviettoon.
Päinvastoin, sen tarkoitus on tukea sapattia.
Jos ihmiset eivät kunnioita Herran päivää, -
ja jos siviililaki ei hillitse heitä, -
- anteeksi - he polkevat maahan niiden oikeudet, -
jotka haluavat pyhittää sunnuntain.
Kaikella kunnioituksella, ettekö huomaa, että tämä sunnuntailaki -
polkisi vähemmistöjen oikeuksia?
Haluatteko palata pimeisiin aikoihin, -
jolloin kirkko ja valtio yhdessä pakottivat -
toimimaan vastoin omaatuntoa ja mukautumaan viralliseen uskontoon?
Tuo oli kelvoton vertailu, sir!
Sunnuntailakimme on koko yhteiskunnan etu.
Eikö valtion tehtävä ole säätää lakeja yhteiseksi hyväksi?
Suuresti arvostamaanne yhteistä hyvää -
ei palvele yhden ihmisen oikeuksien rajoittaminen -
toisen oikeuksia laajentamalla.
Sitä palvelevat tämän tasavallan perustana olevat vapaudet.
Valtion tukema uskontopakko -
uhmaa maamme perustajien selviä aikomuksia.
Lakihan antaa erivapauden esim. juutalaisille, -
seitsemännen päivän baptisteille ja teille adventisteille, -
jotka pitävät lauantaita sapattina. Ongelmaa ei ole!
Juuri tänä aamuna rouva Bateham Naisten kristillisestä raittiusliitosta-
piti näitä erivapauksia riittävinä.
Hän on neuvotellut yhdeksän eri lauantaita pitävän ryhmän kanssa.
Ja tiedättekö kuinka monet heistä hyväksyivät poikkeuksen? Kaikki.
Senaattori, -
kunnioitan suuresti rouva Batehamin järjestön edistämiä raittiusperiaatteita
Mutta hän ei puhu uskontokuntani puolesta erivapauksien suhteen.
Kuulkaahan nyt, professori Jones!
Vastustatteko erivapauksia, joista te ja monet muut hyötyisivät?
Kyllä, sir, me vastustamme!
Erivapauslauseke ei muuta tätä lakia siten, että emme vastustaisi.
Periaate on tämä, senaattori:
Jos laki olisi oikeudenmukainen, erivapauksia ei tarvita.
Toinen seikka: erivapaus ei ole muuta kuin -
suvaitsevaisuuslauseke valepuvussa.
Suvaitsevaisuus ei ole vapautta. Se on vain myöntyvyyden muoto;
Enemmistö sietää vähemmistön mielipiteitä ja vakaumuksia.
Perustuslakimme takaa OIKEUKSIA,
ja Amerikan kansalaisina vaadimme niitä.
Herra Jones, ottamatta kantaa siihen mitä sanoitte, kysyisin:
Miten reagoisitte, jos tämä laki olisikin lauantailaki, -
jossa sapatti olisi lauantai eikä sunnuntai? Kantanne muuttuisi.
Päinvastoin, senaattori. Kaikki omaatuntoa pakattovat lait -
ovat epäkristillisiä ja perustuslain vastaisia.
Sen vuoksi, senaattori, vastustamme jokaista sunnuntailakia -
ensimmäisestä Konstantinuksen laista tähän teidän lakiinne asti.
Vaikka muuttaisitte sen sunnuntailaista lauantailaiksi, -
vastustaisimme sitä yhtä vankasti.
Senaattori Blairen esitys ei koskaan edennyt valiokunnasta, -
mutta on monia muita sunnuntailakeja, -
joita Amerikassa kutsutaan "sinisiksi laeiksi".
Amerikan 50 osavaltiosta 49:ssä on sunnuntaita suojelevia lakeja.
Alaska on ainoa poikkeus.
Vaikka näitä lakeja on, asia ei ole vielä loppuun käsitelty.
Sunnuntailaeille tuovat haasteensa -
liittovaltion ja osavaltioiden perustuslait, -
kuten lait asianmukaisesta ja yhtäläisestä käsittelystä, -
kirkon ja valtion erillään pitämisestä ja vapaasta uskonnosta.
Sunnuntailakeja on pidetty osa- valtioissa perustuslain mukaisina.
1961 Yhdysvaltain korkein oikeus kuuli neljä eri tapausta, -
jotka haastoivat sunnuntailakien perustuslaillisuuden.
Uskonnonvapauden kannattajat toivoivat lain tunnustusta sille, -
etteivät sunnuntailait ole perustuslaillisia -
niiden uskonnollisen sisällön perusteella.
Tapauksessa McGowan vastaan Maryland oikeus päätti, -
että vaikka lait olivat alun perin selvästi uskonnollisia, -
niissä puhutaan Herran päivästä, sapatista -
ja niissä käytetään uskonnollia termejä ja perusteluja.
Oikeus totesi, että perusteet olivat -
kehittyneet työntekijöiden oikeuksia suojeleviksi laeiksi.
Tietenkin saa säätää työntekijöiden oikeuksia koskevia lakeja.
Yhdysvalloissa on niin monia lepopäivää koskevia lakeja, -
että voi ihmetellä, miksi emme kuule niiden täytäntöönpanosta.
Pidättävätkö paikallisviranomaiset ketään?
Langettavatko tuomarit tuomioita?
Täyttyvätkö julkiset kirstut syyllisten maksamista sakoista?
Luulen, että on kolme syytä miksi emme kuule täytäntöönpanoista.
Ensinnäkin, lakeja ei aina panna täytäntöön, koska ne eivät ole -
tärkeysjärjestyksen kärjessä.
Toiseksi, suuri yleisö ei ole nyt kovin kiinnostunut tästä aiheesta.
Ja kolmanneksi, lakeja valvotaan ilman, että sitä yleensä huomataan.
Esimerkiksi Washington DC kieltää rakennustyöt sunnuntaiaamuisin.
Useimmat eivät sitä huomaa, koska eivät ole rakennusalalla, -
tai jos huomaavat, sillä ei ole heille suurta merkitystä.
Maallistuneessa ja materialistisessa ajassamme -
kovin monet eivät pidä ääntä -
uskontoon perustuvien sunnuntailakien puolesta.
Sitä paitsi, historia osoittaa, -
että lainsäädäntö ei ole hyvä kumppani uskonnolle.
Jopa Lord's Day Alliance -
- sunnuntaita vankasti kannattava järjestö -
on samaa mieltä.
Lord's Day Alliance järjestö on aiemmin pyrkinyt -
säilyttämään uskonnollisia lakeja Yhdysvalloissa.
Nykyisin pidämme sitä taantumuksellisena toimintana.
Lainsäädännöstä voi olla apua, -
mutta päämäärämme on tukea tämän päivän psykologisen ja -
sosiologisen merkityksen kulttuurillista ymmärtämistä, -
jolla mielestämme on selvästi kristillisteologinen -
ja laajempi uskonnollinen tuenta.
Historia todistaa, että uskontoon liittyvissä asioissa -
suostuttelu toimii paremmin kuin pakko.
Mutta ei ole epätavallista nykyisinkään, -
että seitsemännen päivän sapattia pitävät kohtaavat lakeja, -
jotka rajoittavat vapaata uskonnonharjoittamista.
Esimerkiksi vuonna 1973 erään suuren Afrikan maan johtajat -
komensivat kaikki kansalaiset käyttämään yhden päivän viikossa -
teiden, siltojen ja rakennusten kunnostamiseen.
Se kuulosti hienolta ajatukselta, ainakin päällisin puolin.
Mutta valittu päivä oli lauantai, ja siitä koitui harmia -
tuhansille seitsemännen päivän adventisteille.
Sisään.
Sir, hän on Gideon Kidende.
Aivan, Kidende.
Kiitos kun tulitte, kansalainen Kidende.
Mistä löysitte hänet? Mitä hän teki?
Hän oli kirkossa muiden kanssa. 50, ehkä 60 henkeä.
Hän oli edessä rukoilemassa.
Emme voineet kahdestaan tuoda kaikkia.
Yritimme saada hänet käskemään muut lähtemään kirkosta.
Ovatko muut vielä kirkossa? - Kyllä. Ensin he seurasivat meitä.
Käskimme heitä töihin, mutta he menivät takaisin kirkkoon.
Ok.
Kansalainen Kidende, kerrohan -
mitä näit tuolla ulkona, kun mieheni toivat sinut tänne?
Ihmisiä työskentelemässä. - Aivan.
He täyttävät tien kuoppia, hoitavat pensaita ja kitkevät rikkaruohoja.
Kaikkialla muualla tässä maassa muut tekevät samaa.
Ja tiedätkö miksi?
Miksi ihmiset kaikkialla tässä maassa -
tekevät kansallista työtä tänään?
On kansallinen palvelupäivä.
Sinä siis tiedät, että on kansallinen palvelupäivä.
Tänään ja joka lauantai on kansallinen palvelupäivä.
Mutta jostain syystä sinä et ole mukana toimimassa -
asuinkuntasi ja maasi hyväksi. Sen sijaan olit kirkossa?
Palvelen maatani mielelläni -
minä muuna viikonpäivänä tahansa.
Valitse vain päivä, niin teen osuuteni silloin.
Tuoli.
Ole hyvä, käy istumaan.
Maamme lain mukaan kansallinen palvelupäivä on lauantai.
Joten se on päivä, jolloin kaikki teemme työtä yhteisömme hyväksi.
Myös sinä, ja kirkkosi jäsenet.
Olet heidän johtajansa, joten sinun on käskettävä heitä.
Vaikka käskisin, he eivät tekisi sitä.
Eivät lauantaina. Lauantai on Jumalan sapatti.
Voit sanoa, että se on muutettu.
He voivat pitää jotakin muuta päivää.
En voi muuttaa päivää.
Lauantai on Jumalan sapatti, ei minun.
Vietämme sitä Jumalan käskystä.
En voi muuttaa sitä.
Kuuntele tarkasti, Kidende.
Laita väkesi toimimaan kunnon kansalaisten tavoin, -
tai saat henkilökohtaisesti kärsiä seurauksista.
Ruhje kasvoillasi on kuin hyttysen pisto tulevaan verrattuna.
Viekää hänet lukkojen taakse.
Sir! Katsokaa minua.
Nämä miehet ovat hakanneet minua.
Paidallani ja teidän käsissänne on verta.
He saattavat lyödä minua uudestaan.
Ehkä tappavat minut. Mutta se ei muuta mitään.
En voi käskeä seurakuntalaisia rikkomaan Jumalan käskyjä.
Sehän nähdään, Gideon Kidende. Sehän nähdään.
Kaikki tämä huomioon ottaen yllättävän monet kristityt viettävät -
seitsemännen päivän sapattia.
Bible Sabbath Association -yhdistyksen julkaisema -
luettelo sapattia viettävistä ryhmistä -
kattaa yli 400 sapattia viettävää seurakuntaa ja kirkkokuntaa.
Monet pienemmät sapattia viettävät ryhmät -
versoivat World Wide Church of God, -liikkeestä, -
jonka liikemies Herbert W. Armstrong perusti.
Tarinalla on erikoinen alku.
Nimittäin Armstrongin vaimo -
sai hänet kiinnostuneeksi seitsemännen päivän sapatista.
Se tapahtui 1926.
Oregonissa naapuri sai rouva Armstrongin vakuuttuneeksi, -
että hänen tulisi viettää seitsemännen päivän sapattia.
Nainen todisti sen Raamatulla.
Kun vaimo kertoi asiasta Herbertille, tämä raivostui.
Hän oli niin raivostunut, että kerran -
heidän riidelleessään sanoi eroavansa vaimosta, -
jos tämä jatkaisi fanaattisuuttaan, kuten hän sitä nimitti.
Vaimo sanoi: "Etkö eron sijaan tutkisi -
olenko oikeassa vai en."
Herbert Armstrong ei eronnut vaimostaan.
Sen sijaan hän tutki kuukausien ajan kirjastossa asiaa.
Hämmästyksekseen hän ei pystynyt osoittamaan vaimon olevan väärässä.
Hän oli ajanut itsensä nurkkaan ja tuli siihen tulokseen, -
että lauantai, viikon seitsemäs päivä oli Raamatun sapatti.
Siitä tuli hänen perustamansa kirkon tunnusmerkki.
Herbert W. Armstrong kuoli 1986.
World Wide Church of God -liikkeen uusi johto -
ohjasi seurakunnan uuteen suuntaan -
saattaen sen sopusointuun kristittyjen enemmistön kanssa.
Siihen sisältyi lepopäivän muuttaminen sunnuntaille.
Muutoksen vuoksi seurakunta menetti noin puolet jäsenistään.
Tilanne on toinen, kun katsoo -
seitsemännen päivän adventisteja, jotka ovat voimakkain -
lauantai-sapatin puolesta puhuva ryhmä nykyään.
Jäseniä on noin 18 miljoonaa (suom. huom.) noin 200 maassa.
Ja määrä kasvaa nopeasti.
Vaikka heidän teologiansa on lujasti juurtunut protestanttisuuteen -
seitsemännen päivän adventistit ovat olleet kritiikin kohteena -
johtuen heidän sitoutumisestaan Raamatun sapattiin.
Sitoutumisesta, joka joidenkin vastustajien mielestä -
kieltää kristityn vapauden Kristuksessa.
Vapaus on toki kristinuskon ydinasioita.
Väitetään, että Raamatun sapatin -
noudattaminen on kristillisen vapauden hylkäämistä.
He sanovat sapatinviettoa legalismiksi -
- yritykseksi ansaita pelastusta kuuliaisuudella.
Mutta onko todellinen sapatinvietto legalismia?
Jumala asetti sapatin luomisessa, ennen syntiinlankeemusta.
Oliko se silloin legalismia?
Jos ei ollut, mikä siitä tekee legalismia nykyisin?
Jumala antoi erämaassa mannaa 40 vuoden ajan, paitsi sapattisin.
Oliko se legalismia? Kun Jumala antoi 10 käskyä -
olivatko kaikki käskyt legalistisia?
Sitoiko Jumala Israelin kansan legalismiin? Ei.
Kuuliaisuus ei ole legalismia.
Kuuliaisuudella ilmaisemme rakkautemme ja kiitollisuutemme -
Jumalaa kohtaan Hänen armostaan ja pelastuksestaan.
Useimmat kristityt teologit ajattelevat, -
että pelastus perustuu Jumalan lupauksiin, Hänen liittoonsa, -
ei ihmisen käyttäytymiseen.
Siksi he väittävät, että sapatin pitäminen kuuliaisuuden -
osoituksena käskyille ei ole välttämätöntä.
Myös seitsemännen päivän adventistit uskovat, -
että pelastus saadaan vain Jumalan lupausten perusteella, -
mutta he pitävät sapattia -
tärkeänä osana ihmisen ja Jumalan välistä suhdetta.
Läpi Raamatun liitto esitetään -
lepona Jumalassa.
Jumala haluaa kansansa turvautuvan Häneen, -
ja Hän antaa heille mitä on liitossaan luvannut.
Heillä on lepo ja turva Jumalassa.
Jos emme ole liittosuhteessa Jumalan kanssa, -
meitä huolettaa oma pelastuksemme ja tulevaisuutemme.
Mutta liitossa Jumalan kanssa -
voi kokea täydellistä lepoa ja luottamusta Jumalaan.
Sapatti symboloi tuota lepoa.
Pitämällä sapatin lepäämme varmuudessa, että Jeesus -
on lunastanut meidät ristillä, -
ja olemme pelastettuja, Hänen lapsiaan.
Voimme turvautua Häneen.
Jos sapatilla on oikeutettu paikka kristityn elämässä, -
miksi sen on oltava lauantaisin?
Useimmat kirkot opettavat sunnuntain pyhänä pitämistä, -
ja tuekseen he lainaavat jakeita Uudesta testamentista.
Mutta opettaako Uusi testamentti todella, että sunnuntai, -
Raamatun viikon ensimmäinen päivä, on kristittyjen sapatti?
Ensimmäinen päivä mainitaan Uudessa testamentissa.
Kristittyjen kerrotaan kokoontuneen kerran tai kaksi -
myös ensimmäisenä päivänä.
Mutta seitsemännen päivän sapatin merkitystä ei siirretty -
ensimmäiselle päivälle, jota nykyisin kutsumme sunnuntaiksi.
Siitä ei tullut lepopäivää.
Siitä ei tullut päivää, jona Jumalan luomistyötä juhlitaan.
Siitä ei tule kristittyjen jumalanpalveluspäivää, -
jona pysyy seitsemännen päivän sapatti.
Tässä on toinen näkökulma, joka usein jää huomiotta:
sapatin asema Raamatun ennustuksissa, -
erityisesti Johanneksen ilmestyksessä, -
eli Ilmestyskirjassa.
Profeetallinen näkymä avautuu -
kuvaten symbolisesti sotaa Jeesuksen Kristuksen -
ja Saatanan, Hänen vihollisensa, välillä.
Se on aikakausien taistelu, -
joka pyyhkäisee läpi ihmiskunnan historian näyttämön.
Se huipentuu jännittävään kliimaksiin, -
jonka edellä enkeliairue ilmestyy.
"Minä näin taas uuden enkelin, joka lensi korkealla taivaan laella.
Hänen tehtävänään oli julistaa ikuinen evankeliumi maan asukkaille...
Hän kuulutti kovalla äänellä:
Pelätkää Jumalaa ja antakaa hänelle kunnia -
- hänen tuomionsa aika on tullut!
Kumartakaa häntä, joka on luonut taivaan, maan ja meren -
ja vesien lähteet."
Tämän draaman päätösvaiheissa, -
kun tuomion aika on tullut, -
maan asukkaiden olisi palvottava Jumalaa.
Ja sitten Jumalaa kuvaillaan.
Neljännen käskyn kieltä käyttäen, -
Jumala kuvataan kaiken Luojana.
Ja koska nämä jakeet heijastavat neljättä käskyä, -
en usko sen olevan liian kaukaa haettua ymmärtää niin,-
että tässä draaman loppuvaiheessa -
maan asukkaille annetaan taivaallinen kutsu -
palata takaisin palvomaan Jumalaa Luojana, -
Hänen sapatin päivänään, seitsemäntenä päivänä.
Sapatti on siis osa Jumalan suunnitelmaa -
parantaa rikkoutunut suhde ihmislapsiin.
Jopa maailmassa, missä elämän todellinen tarkoitus -
on melkein unohdettu, -
missä usko heikentyy uskottomuuden raunioissa, -
- jopa tällaisessa maailmassa -
sapatti on edelleen merkkinä Jumalan kutsusta ihmisille.
Historian kadonneet sivut ovat paljastaneet -
hämmästyttävän tarinan tästä lähes unohdetusta päivästä, -
seitsemännen päivän sapatista,
Raamatun lepo- ja jumalanpalveluspäivästä.
Olemme jäljittäneet sitä sen alusta, Raamatun luomiskertomuksessa -
jossa Jumala asetti sapatin luomistyönsä muistoksi -
sekä määrittämään viikkokierron.
Jeesuksen päivinä Hänen palvelu- työnsä toi siihen uutta sisältöä;
ja olemme nähneet kuinka sapatti on säilynyt, -
vaikka sitä on yritetty säädellä, haudata ja kieltää noudattamasta.
Olemme paljastaneet vanhoja todisteita sapatista eri -
paikoissa Irlannista Etiopiaan, joissa se on selviytynyt -
aikakausilta toisille vastustuksen ja hyökkäysten keskellä.
Olemme nähneet sen elpyvän anabaptistien -
ja Englannin seitsemännen päivän miesten opetuksissa.
Se on säilynyt vainojen ja marttyyrikuoleman uhan alla.
Olemme huomanneet sen taas saavan maailmanlaajuista huomiota, -
kun tuhannet ja taas tuhannet kristityt -
ovat löytäneet paikan seitsemännen päivän sapatille omasta -
Raamattuun perustuvasta uskonkokemuksestaan.
Ja Raamattu täydentää kuvan sapatista -
antamalla meille esimakua tulevasta elämästä -
täydellisessä maailmankaikkeudessa.
Kuuntele tätä:
"Niin kuin uusi taivas ja uusi maa -
jotka minä luon, pysyvät minun edessäni...
aina uudenkuun päivänä -
ja jokaisena sapattina -
tulee koko ihmissuku, ja kaikki kumartuvat minun eteeni -
sanoo Herra."
Joten Sapatti -
- Jumalan luomis- ja lunastustyön muistomerkki -
on osa Hänen tulevaisuuden- suunnitelmaansa ihmissuvulle.
Maailmasta, joka syntyi Luojan kädestä, -
täydelliseksi palautettuun Uuteen maahan saakka, -
sapatti pysyy pyhänä turvapaikkana ajassa -
ylittäen historian, -
tuoden esiin sen lupausta levosta -
ikuisuuteen asti.
Suomennos Minna Flink Media7 Radio ja TV