Jag heter Tommy, är innebandy- tränare och här är min berättelse.
Jag fann det
Finn det du också
Jag heter Tommy Koponen. Jag föddes i en storfamilj -
i Hankasalmi i mellersta Finland. Vi var tio syskon.
Vi grundade en innebandyklubb, en kompisklubb för troende ungdomar.
Det var början på en historia som senare ledde till att vi blev -
en av de större idrottsföreningarna här och steg till liganivå.
På 2010-talet vann vi tre finska mästerskap och andra medaljer.
Vi blev en av de framgångsrikaste finska innebandyföreningarna.
Jag studerade till gymnastiklärare, det är mitt yrke.
Jag jobbar fortfarande som lärare och är därför -
bekant med alla möjliga former av idrott, något jag verkligen älskar.
Jag är också ganska aktivt med i församlingsarbetet.
Jag drar en klubb för pojkar i åldern 7-11 -
där vi gör saker jag själv gillade som barn.
Jag försöker tänka ut vad nutidens pojkar vill göra.
Numera fungerar jag också som äldste i församlingen.
Jag blev huvudtränare 2006.
Ett par år senare var finska mästerskapen vårt mål.
År 2012 vann vi det första, följande år det andra, -
sedan efter ett mellanår det tredje.
Två gånger har jag blivit vald till årets innebandytränare.
Tränarkarriären fortsatte fram till i våras, det vill säga i över tio år.
År 1991 höll jag på och förberedde mig -
för studentskrivningarna när jag fick ett sorgebud.
Min syster Liisa hade avlidit.
Vi fick senare reda på att hon dött på grund av -
en genetiskt betingad hjärtsjukdom.
Femton år senare dog hennes dotter av samma orsak.
År 2010 begick dessutom min bror Timo självmord -
och lämnade efter sig ett avskedsbrev till familjen.
Död och sorg har blivit en ovälkommen del av mitt liv.
Och det är något hela vår familj -
varit tvungen att ha mycket att göra med.
I synnerhet Timos död -
var oerhört beklämmande.
Också därför att den alltid -
väcker frågan "varför?"
Fanns det någonting vi kunde ha gjort?
Man har tvingats ta ställning till livets stora frågor på nytt.
Och det har på allvar orsakat en sådan sorg -
som fortfarande saknar många svar.
Samtidigt har det blivit klart att människan inte bestämmer -
över sin tid här och sina dagars antal.
Och man ser hur viktigt det är med anhöriga och vänner.
Allt ligger slutligen i Guds händer. Han vet alltid bäst.
Även om man i synnerhet i Timos fall -
verkligen inte har alla svar -
så har det varit en oerhörd källa till kraft -
att fortfarande kunna lita på att Skaparen vet.
Han som har skapat oss och gett oss -
undret att få vakna till en ny morgon.
Det hände också nyligen, för ett par veckor sedan, -
att min mamma dog och sorgen kom återigen nära.
I situationer som denna är hoppet om evigheten -
och återseendet oerhört viktigt.
Utan detta vore det svårt att se någon mening med livet.
Det är klart att i situationer där frågan om skuld oroar en -
betyder nära och kära mycket -
och storebrorsgemenskapen är också en viktig stödresurs.
Även för pappa som sörjer den långa -
relationen till sin hustru.
Naturligtvis har vi också de tidigare gångerna -
varit tvungna att behandla sorgen mer än man hade önskat.
Att komma till tro var för mig först och främst -
en övertygelse om vart jag är på väg,-
vad som händer efter att jag dör.
Även jag måste besluta hur jag ska förhålla mig till Gud.
Under ett vanligt möte i en liten församling -
frågade talaren om det finns några som ännu inte -
är säkra på att de avgjort sig för Gud och -
om det här med evigheten är i sin ordning.
Då tog jag för första gången ett medvetet beslut -
att jag vill följa mina föräldrars exempel -
men samtidigt göra ett personligt beslut att följa Jesus.
Det har varit mitt livs bästa och viktigaste beslut -
även om det funnits mörka stunder i livet -
och sorgen fortfarande känns nära.
Just det att Han som skapat mig -
för mig är personlig och -
den person och det sammanhang som betyder allra mest.
Tränarens arbete är... Ja, man kallar mig ibland "pastorn."
Du talar ofta till laget och -
när idrottaren strävar efter att göra sitt bästa -
är det viktigt att veta varför man gör det man gör -
varför man drömmer och gör uppoffringar. Så likheter finns.
Du står ju ofta inför laget och -
du jobbar med spelarna varje dag.
Det gör att under spelsäsongen vägs din vardag och -
då måste ord och gärning naturligtvis stämma bra överens.
Som grund för idrotten finns en stark ideologi, -
den olympiska ideologin som har sin värdegrund i den grekiska världen.
Den har naturligtvis ett hedonistiskt ursprung.
I mitt fall är det tron som ytterst bestämmer hur jag ser på idrotten.
Den påverkar också värdegrunden i föreningen jag grundat.
Det Jesus sa om hur vi ska bete oss fungerar bra inom idrotten.
Det har rent av varit en fördel för oss.
En hedonistisk livsstil tjänar inte alltid idrotten utan -
i stället det att du gör uppoffringar för laget.
Hela troslivet, hela livet, strävar vi efter -
att nå segerpriset som är det eviga livet i himlen.
Det passar idrotten bra eftersom målet -
är att klara sig bra på planen.
Det här var min berättelse.
Jag fann det
Finn det du också
Översättning Himlen TV7
Jag fann det