Minä olen Minna Rissanen ja puhun sinulle tänään Jumalan voimasta.
Joskus sanat "voimasta voimaan" -
voi ymmärtää niin, että liu'umme kuin itsestään -
hengellisestä voimakokemuksesta toiseen.
Itse ajattelen, että näiden vaiheiden välillä on voimattomuuden vaiheita.
Aikoja, jolloin akut kuluvat loppuun ja niitä täytyy ladata.
Fysikaalisena ilmiönä voima on -
vuorovaikutusta vähintään kahden kappaleen välillä.
Energiasta ajatellaan modernissa fysiikassa niin, -
että se on energiaa levossa tai energiaa liikkeessä.
Samaa asiaa kuvaavat virta, teho ja intensiteetti.
Polttoaine, sähkö ja ruoka ovat meille välttämättömiä.
Ja varsinkin ruoka!
Siinä on energiaa, joka pitää meidät hengissä.
Yhtäkkiä alan ymmärtää mitä tarkoittaa, -
kun sanomme Jeesuksesta: Sinä olet minun ruokani ja juomani.
Voiko aina olla palava, niin kuin Raamattu kehottaa?
Roomalaiskirjeen 12. luku, jae 11: -
Onko hengessä palaminen vaatimus vai jotain ihan muuta?
Voima on vuorovaikutusta Jumalan ja ihmisen välillä.
Siinä Kaikkivaltias Jumala tunnustaa rakkautensa sinua kohtaan.
Sefanjan kirjassa sanotaan, -
että Jumala on ääneti, sillä Hän rakastaa sinua.
Ehkä ajattelet: "Koettu on. Hän on hyvin hiljaa."
Siksi luen sinulle tuon saman Raamatun kohdan, -
hieman vanhemmasta Raamatun käännöksestä vuodelta 1861.
Sefanja 3:17 -
"Herra, sinun Jumalasi, on keskelläsi. Se Väkevä Vapahtaja. -
Hän riemuitsee sinusta ihastuksella, -
Hän on mykkänä rakkaudesta. -
Hän iloitsee riemuiten sinusta."
Nyt alan ymmärtää, että palava on se, jota on ensin rakastettu.
Siksi myös hän rakastaa, ja rakkaushan on niin väkevä, -
ettei sitä voi suuretkaan vedet sammuttaa.
Rakastettu ei painosta tai käännytä ketään.
Hänen todistuksensa voima on rakkaudessa.
Se murtaa ihmisen, että joku rakastaa minuakin.
Palavan ei tarvitse uhota, että sillä on virtaa.
Kyllä kaikki sen huomaavat!
Sähkövirta saa aikaan magneettikentän ja lämpöenergiaa.
Se on hiljaista, mutta räjähtävää voimaa, -
joka rätisee vain oikosulun sattuessa.
Kun yhteys on kunnossa, valot syttyvät ja koneet käynnistyvät.
Myös minä käynnistyn!
Palavan seurassa tulee lämmin olo. Hänen lähelleen on helppo tulla.
Ehkä hän on ollut jo jonkin aikaa ihan tyhjä ja sanoja vailla.
Mutta ei se haittaa! Kuiva puu palaa parhaiten!
Kuivasta puusta kuuluu kirkas kalahdus, -
ja vaikka se palaa roihuten, -
se ei vahingoita toisen ihmisen sielun rakenteita.
Palava innostuu Jeesuksesta ja saa muutkin innostumaan!
Väsyneenäkin hän valpastuu, -
kun tuntee Pyhän Hengen voimavaikutuksen ympärillään.
Palava odottaa Jumalan valtakuntaa ja herätystä, -
vaikka ei vielä sitä näe.
Hän syttyy uudelleen ja uudelleen, -
vaikka olisi juuri ollut omassa voimassaan valmis luovuttamaan.
Palava on se, joka tarvitsee Jeesusta joka hetki.
Hän ei häpeä omaa heikkouttaan.
Häpeä väistyy, kun katsoo Jeesusta.
Kulttuurissamme heikkouden näyttäminen on häpeä.
Kannamme vahvuutemme urheasti kuin kamelit.
Taistelemme, venymme ja uurastamme, -
koska ihme voi olla jo ihan nurkan takana.
Jaksa nyt vielä vähän! Onhan ihmeestä kysymys!
Sitten jos et jaksa - sinulla ei ollut uskoa tarpeeksi!
Lapset leikkivät voimamiehiä ja supersankareita.
Eräästä tutkimuksesta ilmeni, -
että supersankareiksi pukeutuneet lapset -
suoriutuivat omista tehtävistään nopeammin ja sinnikkäämmin, -
kuin ne lapset, joilla ei ollut supersankarin vaatteita.
Uskovat tekevät usein samoin.
Pukeudumme kristillisyyden voimaviittaan -
ja sillä hetkellä samaistumme vaikka Paavaliin tai Daavidiin, -
jotka kuitenkin olivat itsessään hyvin heikkoja ihmisiä.
Ja niin tie voiman lähteelle viekin usein kivun ja kyyneleiden kautta.
Löysin myös artikkelin 5-vuotiaasta Oivasta, -
jolle oli tehty sairaalassa kymmeniä eri toimenpiteitä.
Supersankari -tarrat auttoivat lasta kestämään pelon.
Kun annan itseni Jeesukselle, Hänestä tulee minun supersankarini!
Ajattelemalla Häntä, jaksan kohdata kaikki elämäni myrskyt ja pelot.
Voima ei siis ilmene vain ihmeiden keskellä.
Sitä tarvitaan yksinäiseen puurtamiseen, -
vastoinkäymisten kestämiseen ja kuivien aikojen sietämiseen.
Myös viimeiset voimamme kuuluvat tähän samaan kategoriaan.
Ne ovat merkkinä siitä, että on aika siirtyä sivuun ja levähtää.
Ne ovat merkkinä siitä, että ihminen tarvitsee uusia voimia.
Jossain vaiheessa kamelin selkä taittuu -
tai korsi katkaisee kamelin selän.
Jos on ollut pitkään ylikuormitettu, -
niin ihan pienikin asia voi saada ihmisen romahtamaan.
Kameli on kestämisen ja jaksamisen esikuva.
Se kantaa nöyrästi jopa yli 250 kilon kuormia.
Se voi kävellä eteenpäin 12 tuntia pysähtymättä -
ja sama vaellus voi kestää 2 kuukautta.
Sen aikana se taivaltaa eteenpäin tuhansia kilometrejä.
Kuiviin oloihin sopeutuneena se voi selvitä kuukauden juomatta.
Kameli ponnistelee eteenpäin, kunnes pääsee perille -
tai kunnes se uupuneena ja kaikkensa antaneena kaatuu maahan ja kuolee.
Se ei tunnista omia voimiaan!
Roomalaiskirjeessä, luvussa 10, jakeessa 13 sanotaan: -
"Hän ei salli teitä kiusattavan enempää kuin kestätte."
Entä sitten kun kaikki voima on mennyt, eikä ole enää elämänhalua?
Siinä samassa kuilussa ennen meitä ovat käyneet -
Elia, Mooses, Joosef, Daavid, -
Joona, Pietari ja monet, monet muut.
Marian sydämen lävisti tuska. Niin myös Mooseksen äidin.
"Olimme epätoivoisia jo hengessämmekin" -
sanoo Paavali 2. Korinttolaiskirjeen 1:8.
Kreikan sana, jota Paavali käyttää epätoivosta tässä jakeessa -
tarkoittaa: "En enää ymmärrä, minkä läpi joudun käymään.-
Minut on painettu kestokykyni ohi."
Siellä olen käynyt usein itsekin.
Pelkäämme luovuttamista.
Raamattu ei kerro meille, että Mooses olisi ollut luovuttaja.
Hän oli nöyrä mies, joka tunnisti omat voimavaransa.
"En minä jaksa yksin tätä kansaa kantaa."
Myös Nehemia tiesi, ettei koskaan pystyisi rakentamaan muuria yksin.
Korjaamaan niitä muurin aukkoja.
Myös Jeesus tiesi, että ihminen ei jaksa ilman lepoa.
Väsyneenä kaikki näyttää raskaammalta ja ihminen lannistuu.
Masennus on merkki siitä, -
että on yrittänyt olla liian vahva, liian pitkään.
Te ette saa murehtimalla mitään aikaan, levähtäkää vähän.
Sitten on vielä se kuuluisa nollapiste, kun sinut on riisuttu aivan tyhjäksi -
ja tuntuu ettei sinulla ole kenellekään mitään annettavaa!
Ja juuri silloin, Jumala kehottaa sinua lohduttamaan jotain toista ihmistä.
Todellisen voiman lähde on siinä, kun sinulla ei ole.
Kun olet heikko - olet vahva!
Lohdutukseen ei tarvita voimakaapelia tai tuulenpuuskaa.
Siihen riittää hiljainen tuulen hyminä.
Toisen ihmisen myötätuntoinen huokaus, -
lempeät silmät, jotka eivät vaadi.
Jumala sallii meille kivuliaita tilanteita -
näyttääkseen kuinka riippuvaisia olemme Hänestä.
Hän sallii meidän päätyä tilanteeseen, -
jossa omat keinomme ja voimamme loppuvat.
Tämän päivän hätäsi voi olla Jumalan suurta armoa!
Se antaa sinulle pääomaa, -
jota ilman et ehkä selviytyisi huomispäivän haasteista.
Jumala antaa akkusi tyhjentyä.
Voimattomuus ja itsensä tyhjäksi tunteminen eivät tunnu mukavalta.
On vaikea suostua pieneksi, nöyrtyä Jumalan käden alle.
"Juurihan minä jaksoin vaikka mitä!"
Ja sitten uskonelämästä tulee väkisin vääntämistä -
ja tuskaista puurtamista, jos ei malta pysähtyä.
Psalmi 84:6-8
"Onnellisia ovat ne ihmiset, joiden voima on sinussa, -
joilla on sydämellään pyhät matkat!
Kun he kulkevat Kyynellaakson kautta, he muuttavat sen -
maan lähteitten maaksi, ja syyssade peittää sen siunauksilla.
He kulkevat voimasta voimaan, -
heidät nähdään Jumalan edessä Siionissa."
Ehkä sinä kuljet juuri nyt oman Kyynellaaksosi kautta.
Matka virvoittavien lähteiden maahan on pitkä ja kivinen.
Jumala antaa sinulle uusia voimia.
Hän ei jätä sinua oman onnesi nojaan.
Tekstitys: Sinikka Martikkala