Hei! Olen Marjo Lehikoinen. Tänään Sanaa naisilta -ohjelmassa -
puhun teille aiheesta Tule Jumalan luo.
Lähestyn aihetta omasta kokemuksestani.
Jumalalla on suunnitelma.
Tässä sanotaan, että Jumalalla on suunnitelma.
Tämän suunnitelman mukaan minäkin olen saanut elää.
Olen syntynyt Etelä-Pohjanmaalle ihan tavalliseen perheeseen -
äidin ja isän 3. lapseksi, iltatähdeksi, niinkin voi sanoa.
Meidän perheessä ei uskonasioista puhuttu.
Ei niitä kiellettykään, muttei niistä juuri puhuttu.
Käytiin kirkossa jouluna, häissä ja hautajaisissa muitten tapaan.
Kävin koulua pienellä ala-asteella.
Kouluaika on muistoissani ehkä vähän raskas. Olin koulukiusattu.
Kotona oli kuitenkin hyvä perusturva. Hyvä koti, hyvä perhe, -
niin selvisin siitä. Tiedän, että Jumala oli kanssani jo silloin.
Kouluaikana nimittäin löysin Raamatun tuekseni.
Hain tietyllä tavalla salaa vanhempien vihkiraamatun kirjahyllystä.
Menin huoneeseeni lukemaan ja löysin sieltä sellaisia kohtia, -
jotka minua pienenä koululaisena jo lohduttivat.
Siellä oli esim. kohta Saarnaajan kirjasta, että kaikella on aikansa.
Sitä kohtaa luin. Aika on nauraa ja aika itkeä.
Aika heitellä kiviä ja aika kerätä ne. Ajattelin, -
että jonain päivänä minäkin saan iloita ja nauraa. Niin on käynyt.
No, kouluajan jälkeen tulevat nuoruus- ja opiskeluvaiheet.
Ne menivät ihan normaalilla tavalla.
Opiskelin lastentarhanopettajaksi Tampereella.
Menin naimisiin ja sain 3 ihanaa lasta siinä vaiheessa.
Opiskeluvaiheen jälkeen lähdin töihin ja kaikki oli hyvin.
Oli perhe, koti, harrastukset, työ ja kaikki, -
mutta sisimmästäni puuttui kuitenkin jotakin.
En tiennyt, mitä se jotain oli.
Lähdin etsimään. Kaipasin jotain.
Aloin lukea -
erilaisia kirjoja, joissa käsiteltiin hengellisiä asioita.
Aloin kuunnella myös toisia ihmisiä, -
jotka mielestäni näyttivät meneviltä ja menestyksekkäiltä.
Näiden ihmisten seuraamisella päädyin lopulta piiriin, -
jossa koin olevani ns. piirissä ja olinkin todella, -
mutta se piiri ei ollut mikään hyvä.
Piirissä oli nimittäin kristallipallo keskellä.
Siellä ennustettiin -
ja minulla oli koko ajan paha olla, mutta menin sinne.
Eksyin aika syvälle New Age -juttuihin ja uushengellisiin asioihin.
Sisimmässäni oli ristiriitainen olo oikeastaan koko ajan.
Tiesin, etten kuulu sinne, mutta mulla ei ollut voimaa lähteä.
Jumalan suunnitelma tuli siinä vastaan, -
että meille avautui mahdollisuus lähteä Yhdysvaltoihin.
Se ei ollut helppo lähtö minulle. Vuoden sitä asiaa pureskelin, -
kunnes olin valmis sanomaan, että lähdetään ja me lähdimme -
perheenä 3 lapsen kanssa Yhdysvaltoihin kahdeksi vuodeksi.
Sillä matkalla elämäni muuttui.
Sillä matkalla sain kohdata ja löytää elävän Jumalan.
Se ei tapahtunut naps! Se tapahtui niin, -
että olin kotona hirvittävän paniikkihäiriön keskellä.
Siinä hädässä soitin ystäville Suomeen. Ensin odottelin, -
että aikaeron puolesta sain soittaa koimaahan.
Kun soitin, eivät ne auttavat enkelit, vanhat ystävät, -
vastanneet ja aloin olla aika epätoivoinen.
Odotin, että mulle lähetetään energiaa ja enkeleitä ja saisin apua.
Niin ei käynyt. Viimeinen toivoni oli vanha pappa, Ilpo-setä.
Soitin sitten Ilpo-sedälle ja aikansa hälytettyään hän vastasi.
Siinä puhelussa hän sanoi minulle vain: "Kuule, Marjo."
Silloin aivan kuin musta samettiverho olisi -
pyyhkäisty silmieni edestä pois. Silloin ymmärsin, -
että minä olin eksynyt.
Näin silmissäni näyn turbaanipäisestä miehestä, -
joka minulle oli esitelty Kristuksena, -
mutta siinä ymmärsin, että hän ei todellakaan ollut -
Jumalan Poika, Jeesus Kristus, vaan antikristuksen henki.
Ymmärsin eksyneeni tosi pahasti ja ymmärsin, -
että vuosikaudet olin kaivannut Jumalan Poikaa, Jeesusta Kristusta.
Tuossa hetkessä, kun ymmärsin tilanteen, -
tein täyden pesäeron näihin pimeyden juttuihin.
Heittelin mm. kaikki kivet. Olin uskonut, että kivistä saa energiaa.
Ja tiettyjä killuttimia kantamalla ja uskomalla niihin -
saan jotkut supervoimat ja selviän vaikka mistä.
Olin uskonut valheen totuutena ja nyt, kun ymmärsin, -
että kaikki, mitä olin imenyt itseeni, lukenut ja omaksunut, -
olikin valhetta, niin heitin kaiken sen roskana pois.
Tein selvän pesäeron ja vastaanotin Jeesuksen omana Vapahtajanani.
Tiesin, että vain Jeesuksen kautta meillä on pääsy taivaaseen.
Raamattu sanoo: Jeesus on tie, totuus ja elämä.
Ei kukaan pääse Isän luo muuten kuin Hänen kauttaan.
Se on Raamattuun kirjoitettu.
Kun heittelin pois, poltin kaikki kirjat, -
kaiken ennustamisesta ja horoskoopeista yms. kertovan, -
niin siinä hetkessä tiesin olevani oikealla tiellä.
Pyhä Henki alkoi puhua mulle ja hoitaa mua.
Mun sydämelleni nousi vahvasti, -
että halusin selvittää vanhat sotkut, riidat ja myös synnin, -
joka mua painoi tosi rankasti. Ei päivittäin, mutta joskus rajusti.
Synti oli sellainen, että moni tekee samoja tekoja.
Olin koettanut itseäni -
jotenkin peittää, painaa ns. villaisella, -
muttei synti mihinkään kadonnut. Halusin tunnustaa sen, -
silläkin uhalla, että minut hylätään.
Ja oli riita läheisen ihmisen kanssa. Halusin selvittää sen.
Soitin puhelun. Sanoin, että olen löytänyt Jeesuksen -
ja pyydän anteeksi omaa käytöstäni. Sain anteeksi.
Ystävyys on kantanut ja tiedän sen kantavan eteenkin päin.
Mun omaan sisimpääni tuli valtava rauha.
Se rauha on kestänyt.
En sano enkä väitä, että elämä olisi ollut pelkkää pumpulissa -
ja pilvilinnoissa elämistä. Ei suinkaan!
Uskonratkaisun jälkeen koen, että sielustani käytiin kilpailua -
ja testattiin, olenko tosissani uskonratkaisun ja Jumalan kanssa.
Kyllä olen ollut tosissani sen kanssa.
Se on elämäni tärkein ratkaisu.
Palasimme sen 2 vuoden jälkeen Suomeen.
Syntyi vielä neljäs ihana rakas lapsi.
Hänkin, kuten kaikki kolme muutakin.
Sen jälkeen hyvin pian perhe, -
avioliitto alkoi rakoilla.
Siinä hetkessä Jumala on vetänyt minua tosi paljon lähemmäksi, -
lähemmäksi itseään. Olen oppinut tuntemaan elävän Jumalan.
Olen nähnyt, että Jumala pitää huolen.
Tapahtui, mitä tapahtui, niin Jumala pitää meistä huolen.
Herra on laupias ja armahtavainen, -
mutta se ei tosiaan tarkoita, että Hän katsoo syntiä läpi sormien.
Ei, vaan me jokainen tarvitsemme Jeesusta.
Me tarvitsemme Hänet syntiemme sovittajaksi ja taivaaseen pääsyyn.
Kukaan meistä ei pääse taivaaseen ilman Jeesusta.
Jeesuksen kanssa kulkeminen - olen nyt kulkenut 20 v. tätä taivalta -
ja voin sanoa, että jokainen päivä on ollut suurta seikkailua.
Ne eivät ole mitenkään olleet helppoja päiviä, ei ollenkaan.
On tapahtunut paljon asioita, jotka ovat saaneet itkemään -
ja jopa epäilemään, onko Jumala minun kanssani -
ja olenko oikealla tiellä, onko kaikki hyvin.
Tänäänkin silti tiedän Jumalan kulkevan kanssani -
ja kulkee jokaisen, joka Häntä avuksi huutaa ja kutsuu luokseen, -
pyytää ja tarvitsee, myöntää tehneensä syntiä.
Minä tarvitsen sinua. Auta minua, rakas Jeesus. Hän varmasti auttaa.
Haluan rohkaista sinua. Jos et ole vielä varma, oletko Herran oma -
tai jos sinulla on syntiä painamassa sydämelläsi -
tai et ole ratkaisua tehnyt, niin tee se tänään.
Tee se tänään. Älä venytä sitä. Emme tiedä huomisesta.
Olen tähän hetkeen tullut sellaisesta hetkestä, -
jossa olen rakasta isääni pitänyt varmaan viimeisen kerran kädestä.
Isän lähdönhetki on siis lähellä.
Tiedämme, että jokainen lähtee täältä jossain vaiheessa.
En halua pelotella, mutta sanon: rakas ystävä, ota tämä nyt todesta.
Jeesus rakastaa sinua ja Jumala on siellä avosylin vastaanottamassa, -
kuten tuhlaajapoikakertomuksesta on voitu lukea ja kuulla.
Haluan vielä lopuksi siunata sinua ja rukoilla, -
että Herra, ne, jotka eivät Sinua vielä tunne, -
niin vedä, Herra, heitä lähemmäksi. Puhu ja anna se voima -
tulla Sinun lapsiksesi. Jeesuksen nimessä. Aamen.
Olkaa siunatut jokainen siellä ruutujen ääressä.
Jeesus rakastaa teitä.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare