Hei! Tervetuloa kuulemaan Sanaa naisilta!
Minä olen Irma Frestadius, Espoon helluntaisrk:n pastori.
Jaan sinulle tänään Jumalan Sanaa rohkaisuksi ja vahvistukseksi, -
mitä kaikki tarvitsemme - ihan jatkuvasti.
Meillä ihmisillä on monenlaisia tarpeita.
Mietin, että mikähän se suurin tarve milloinkin on.
Yksi perustavaa laatua oleva tarve, mikä voi joskus unohtua -
ja jota ei ehkä pidetä niin suuressa arvossa kuin tulisi, -
on levon tarve. Me jokainen tarvitsemme lepoa.
On hyvin paljon väsymystä, kaikenlaista kuormitusta ja stressiä, -
mikä kuuluu elämäämme. Näin on ollut aina.
Näin on nykyään länsimaissa ja oli jo silloin, -
kun Jeesus käveli itse maan päällä Galilean järven rannoilla.
Silloinkin oltiin väsyneitä ja stressaantuneita.
En tiedä, oliko silloin sanaa 'stressi' olemassa.
Silti tunteet, olemuksemme ja mitä ihminen on, olivat samat, -
vaikka näyttäisimme erilaisilta ja pukeudumme eri lailla.
Jeesus tiesi tämän.
Matteuksen evankeliumin 11. luvusta voimme lukea, -
mitä Jeesus sanoo tähän asiaan meille.
Jakeessa 28 Jeesus, siis JEESUS sanoo näin: -
Eli siis kaikki, jotka ovat kiireisiä -
jotka elävät ruuhkavuotta ja miljoona asiaa menossa koko ajan.
Pitää huolehtia siitä ja tästä, niin Jeesus sanoo: -
"Tulkaa minun tyköni. Minä annan levon."
"Levon sielullenne." Sisäisen levon ja rauhan.
Sen vaan Jeesus voi antaa meille. Hänhän sanoo tästä rauhasta, -
ettei Hän anna meille, kuten ehkä maailman ruhtinas antaa -
ja kuten me haluaisimme saada välillä.
Jeesus sanoo, että Hän jättää Hänen rauhansa ja se on arvokkainta.
Olet, hyvä katsoja, missä tilanteessa tai myrskyssä tahansa.
Millaisten haasteiden ja paineiden alla oletkin, niin muista, -
että Jeesus on sanonut jättävänsä Hänen rauhansa.
Voimme oikein tarttua siihen lupaukseen.
Hän on sanonut, että kaikki väsyneet saavat tulla Hänen luokseen.
Jeesus sanoo, että ottaisimme Hänen ikeensä päälleen.
Sana 'ies' voi olla nykyään vähän outo suomen kielessä, -
mutta ieshän on se, millä kannetaan taakkoja -
mikä helpottaa taakkojen kantamista.
Tämä on hyvä uutinen sinulle, hyvä katsoja, -
että sinun ei tarvitse yksin edes yrittää selvitä. Ja muista se!
Ehkä olemme oppineet ja kuulleet, että meidän pitää -
ja on hyvä yrittää ja jaksaa, mutta Jeesus sanoo, -
että ottakaa Hänen ikeensä ja kannetaan yhdessä taakat.
Silloin saat levon.
Jeesus kertoo, minkälainen Hän on: hiljainen ja nöyrä sydämeltään.
Se ei suinkaan tarkoita, ettei Hän puhu mitään. Hän puhuu tosi paljon.
Jeesus puhuu voimallisia, vaikuttavia sanoja -
ja Hän tekee suuria ihmeitä. Hän myös vihastui välillä -
nähdessään jotain, joka ei Häntä miellytä, -
mutta Jeesus rakasti aina syntisiä.
Hän lähestyi aina heitä, jotka tahtoivat lähestyä Häntä.
Tässä Jeesus kehottaa meitä eli antaa meille tällaisen ratkaisun.
Hän sanoo vielä näin: -
Nyt haluaisin oikein vedota sinuun, hyvä katsoja.
Jos Jeesus sanoo jotakin, niin Hän ei valehtele.
Jeesus ei valehtele. Olemme ehkä kaikki kohdanneet sitä, -
että meille on valehdeltu ja olemme itse valehdelleet.
Puhuttu palturia tai puolitotuutta vähän sinnepäin.
Kun Jeesus sanoo jotain, niin se on totisesti totta.
Se on niin ja aamen. Kun Jeesus lupaa levon, -
niin voi oikein sanoa, että jees, tämä kuuluu mulle, on mua varten.
Jos tutkimme koko Raamattua sen alkulehdiltä asti, -
niin löydämme sieltä tämän lepoasian.
Ihan Raamatun alkulehdillä, -
jos kotona luet 1. Mooseksen kirjasta, mitä siellä sanotaan, -
Jumala loi maailman. Jumala loi kaiken.
Sitten Jumala loi ihmisen viimeisenä luomistöistään.
Sen päivän jälkeen Jumala lepäsi kaikesta tekemästään.
Huomaa siis tämä! ihmisen elämä ei alkanut työnteosta, -
eikä raatamisesta, eikä stressistä, vaan levosta.
Tähän meidät ennen kaikkea on kutsuttu.
Raamattukin sanoo, että meidät on kutsuttu olemaan Jumalan kanssa -
ensimmäiseksi ja ennen kaikkea. Sen jälkeen tulee ihania tehtäviä.
Saamme viedä Raamatun ilosanomaa, tehdä hyvää muille monin tavoin.
Ei silti unohdeta sitä, että ihmis- elämä jo Jumalan suunnitelmissa -
alkoi levosta ja sen tulee jatkua levossa.
Jeesus näki sen ollessaan ihmisten keskellä.
Jeesus näkee sen tänä päivänäkin.
Tosin, kun tämä on niin mielenkiin- toista, kun meillä on se lepo...
Mitä se lepo sinulle merkitsee tai mitä se olisi tänä päivänä?
Itselleni lepo on hyvin paljon sitäkin, -
että saan olla olemassa sellaisena kuin olen.
Mun ei tarvitse yrittää olla jotain, mitä en ole.
Mun ei tarvitse yrittää jaksaa enempää kuin jaksan.
Mun ei tarvitse käyttää voimavarojani -
saavuttaakseni omin voimin tässä ajassa -
jotakin suurta omaisuutta, mainetta, kunniaa.
Saan tehdä sen, mitä Jumala on osakseni varannut.
Efesolaiskirjeen 2. luvussa 10. jakeessa sanotaan, -
että me olemme Jumalan tekoa. No, se jo selvisi, -
että Jumala loi meidät ja ensimmäisen ihmisen elämä alkoi levosta.
Täällä sanotaan: "...luotuja Kristuksen Jeesuksen yhteyteen -
toteuttamaan niitä hyviä tekoja..." Jeesuksen Kristuksen yhteyteen.
Siis juuri niin, että Jeesuksen kanssa kannetaan ne taakat.
Ei yksin, vaan Jeesuksen kanssa kannetaan taakat.
Jatkuvassa yhteydessä Häneen -
toteuttamaan niitä hyviä tekoja, Jumalan valmistamia asioita, -
joita tekemään Jumala on meidät tarkoittanut.
Oikeasti se on se Jumalan idea, Jumalan suunnitelma.
Ei minun suunnitelmani, eikä sinun suunnitelmasi.
Se, mitä meiltä kysytään on, tahdommeko me sitä.
Suostummeko me siihen.
Muistan silloin nuorena yli 30 vuotta sitten, -
kun kohtasin ensimmäisen kerran Jeesuksen -
ja sain antaa - kuten me uskovaiset sanomme - elämäni Hänelle.
Sain sanoa, että tässä olen. Elämälläni ei ole tarkoitusta.
Haluan sille tarkoituksen ja merkityksen.
Jotain enemmän kuin mitä näen tai kuulen ympärilläni.
Haluan saada syntini anteeksi.
Haluan saada sen rauhan sisimpääni, koska en voi itse itseäni muuttaa.
Siis synti on se asia, mihin me todella tarvitsemme Jumalaa.
Sille emme voi itse tehdä yhtään mitään.
Voimme vain tehdä sen, että annam- me Jeesuksen sovittaa syntimme.
No niin, kun minä olin tehnyt tämä ratkaisun yli 30 vuotta sitten, -
olin todella iloinen. Vau! Näin kaikki väritkin eri lailla.
Todella tiesin ja tunsin itseni uudestisyntyneeksi.
Jotain oli muuttunut elämässäni. Olin 2 kk ollut uskossa, -
niin kuulin Pyhän Hengen sanovan minulle...
Isä, Poika ja Pyhä Henki, kolmiyhteinen Jumala.
Elämme Pyhän Hengen aikakautta. Se toimii täällä maapallolla, -
kirkastaa Kristusta ja välittää Isän todellisuutta.
Kuulin, ihan oikeasti kuulin: -
"Minä tulen lähettämään teidät lähetystyöhön."
Silloin mieheni ei vielä ollut uskossa.
Ajattelin että... Tiedättekö, mitä ajattelin?
Olin aika nuori. Ehkä olin vähän vasta lukenut Raamattua.
Niin olisiko pitänyt sanoa: "Ei minusta ole. En osaa, pysty."
Ei! Kun Jumala oli antanut mulle sen levon ja rauhan Hänessä, -
niin sanoin: "Joo, okei. Lähdetään ihan minne vaan."
En ikinä epäillyt sitä, etteikö Hänen sanomansa toteutuisi.
Ja se toteutui. Se toteutui meidän elämässämme.
Muutamia vuosia myöhemmin menimme Tansaniaan lähetystyöhön.
Tällä omalla tarinallani haluan rohkaista sinua.
Mitä Jumala on varannut sinulle, se toteutuu. Älä laita hanttiin.
Älä sano, ettet pysty. Se on Hänen vastuullaan.
Me joudumme/saamme tehdä oman osuutemme, opiskella ym., -
mutta Hän haluaa viedä valmista- missaan teoissa meitä eteenpäin -
ja antaa meille mielenkiintoisen elämän.
Siihen meidät on kutsuttu. Sinut ja minut on kutsuttu siihen.
Sinun ei silti tarvitse pinnistää.
En tiedä, missä istut. Sohvalla? Puutuolilla?
Seisotko katsellen tätä ohjelmaa?
Ihan rentoudu ja sano: "Tässä olen. Tarvitsen lepoa. -
Tulen, Jeesus, sinun luoksesi. Kohtaa minua. -
Anna minulle se syvä lepo. En halua yrittää tästä eteenpäin yksin. -
En tahdo jatkaa yksin, vaan Jeesus, mennään yhdessä."
Tulkoon Jeesus sinun elämääsi konkreettiseksi jokaiseen päivään.
Ei vain jouluna ja pääsiäisenä tai edes sunnuntaina, -
vaan joka ainoa päivä saakoon Hän johdattaa sinua, -
antaa sinulle sen levon, johon sinut on kutsuttu.
Siihen sinulla on oikeus, rakas ystävä.
Kiitos siitä, että olit tänään mukana kuuntelemassa tätä ohjelmaa.
Toivon todella sinulle Jumalan siunausta.
Saakoon se Jumalan rauha ja lepo täyttää sinun sielusi.
Saakoon elämäsi olla yltäkylläistä Hänen seurassaan. Hei hei!
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare