Hei! Olen Salme Helppi.
Sanaa naisille tänään: Risti on tärkein.
Eletään arjessa, anteeksiantamuksessa.
Eräänä päivänä kuuntelin, -
Nina Åström lauloi, Hilja Aaltosen sanoihin tehtyä laulua: -
"Miksi lauluni aihe ei muutu."
Siinä on sellainen kertosäe: Yhä Jeesuksen risti on tärkein. -
Ilman armoa jaksaisi en. -
Sävel anteeksiantamuksen, on aina vain ensimmäinen.
Tämä laulu alkoi soida minun päässäni.
Risti on todella se asia, -
jonka kautta olen saanut oppia tuntemaan Jeesuksen.
Jeesus kuoli ristillä sinun ja minun syntien tähden.
Ei sitä ristiä oikein voi pois ottaa.
Sen myötä menisi koko pelastus meiltä.
Olemme matkalla vain väliaikaisesti.
Nuoruudestani muistan: kävin keskikoulua, silloista peruskoulua.
Bussia joutui odottelemaan ja kiertelemään baareissa.
Siellä soi gramofonit, tai mitä ne olikaan.
20 pennisiä sinne laitettiin.
Sieltä soi: "Väliaikaista kaikki on vaan."
tai "Satumaa: Aavan meren tuolla puolen..."
Ne ovat jotenkin jääneet mieleen, -
koska niitä joutui monta kertaa kuulemaan.
Jälkeen päin on naurattanut, kuinka niissä on semmoinen elämän maku.
Sinun ja minun elämä on pätkä iankaikkisuudesta.
Kuka meistä 60, 80 tai vähemmänkin vuosia täällä saavuttaa -
ennen kuin tulee se toisenlainen elämä, -
missä tästä kehosta meidät ollaan jo riisuttu.
Eli: Väliaikaista kaikki on vaan.
Sen tähden olisi hyvä valmistautua siihen todelliseen elämään!
Eikä siihen muuta avainta ole, kuin tuo risti, -
josta niin ihanasti Hilja Aaltonen on runoillut.
Sana rististä on tärkein.
Iankaikkiseen elämään on se ainoa ovi.
Jeesus sanoi: Minä olen tie, totuus ja elämä.
Erään pääsiäisen aikana, muutama vuosi takaperin -
postilaatikkoon kolahti Tervetuloa -kutsu.
"Tervetuloa Jeesuksen ristin ja kuoleman juhlaan."
Hetken aikaa pyörittelin sitä kutsua.
Ajattelin: "Mikä tästä nyt puuttuu? Mikä tässä on vialla?"
Siitähän puuttuu se ylösnousemus!
Risti on se kuoleman tie, mutta sitten on se ylösnousemus.
Olisipa hurjaa, jos ylösnousemusta ei olisikaan!
Vanha kertomus rististä on hyvä muistaa.
Monessa muodossa varmaan kerrottu.
Kuinka joku kokeili sitä omaa ristiä: -
"Voi, voi, kuinka painava se on! Tuosta ja tuosta hiertää. -
Tässä ja tuossa on muhkura!"
Hän sai mennä kokeilemaan sinne ristihuoneeseen.
Siellä oli paljon ristejä.
No, siitäpä sovittelet, olisiko siellä joku paremmin sopiva!
Kaikki ristit kokeiltiin. Paljon aikaa meni siinä.
"Tuossa on vielä yksi. Panenpa sen! -
Tämähän tuntuukin aika hyvältä!"
Kunnes se ristihuoneen varastonpitäjä toteaa: -
"Sehän oli se risti, jonka alun perin tuohon jätit."
Minusta tämä on sillä tavalla oikein ihana kertomus, -
ajatella, että se on oikeesti tosikertomus!
Jumala on mitannut sinulle ja minulle tämän oman ristin rajan.
Helposti sanomme elämän koetuksista ja ongelmista: Ristin taakka.
Kuitenkin Jumala on antanut sen oman tien meille jokaiselle.
Sisareni, jos tänään kuljet ikään kuin onnahdellen -
ja sitä painavaa ristiä harmittelet, -
niin olikohan joku kohta sillä tiellä kuin Y-kirjain?
Sun olisi pitänyt oikea puoli valita, mutta valitsit vasemman.
Kun vasemman puolen tietä menit, niin tuli monenlaisia harmeja, -
karhuja ja susia vastaan.
Kyllä me välillä tehdään valintoja, -
joilla voi olla pitkään vaikuttavia seurauksia.
Topelius opetti: -
Tutteli ja Putteli kulki tietä, miettien kumpi on parempi tie?
Vanha, hyvä ja opettavainen satu!
Parempi tie on se, että pyydetään Jeesusta auttamaan -
ja Hänen tahtoaan lähdetään seuraamaan.
Sitten täytyy muistaa, että jos Jeesus on täällä, -
Pyhän Henkensä kautta, henkiolentona, -
niin kuin tiedämme, Hän on persoona.
Niin on täällä myös se vastustaja, milloin käärme milloin mikäkin.
Ajatelkaapa, miten mahtava juttu on, -
että Jeesus on antanut meille valtuudet!
Muistamme, että Jaakobin kirjeessä -
Jaakob, taitaa olla Herran veli, opettaa, että -
"Olkaa Jumalalle alamaiset, -
mutta vastustakaa perkelettä, niin se teistä pakenee."
Luukkaan evankeliumissa Jeesus sanoo: -
"Minä olen antanut teille vallan tallata käärmeitä ja skorpioneja, -
kaikkea vihollisen voimaa, eikä mikään ole teitä vahingoittava."
Arkista taistoa. Arkista elämää.
Kyllä se monta kertaa taistelua voi olla!
Parasta on käydä rinnallakulkijan, Jeesuksen, kanssa!
Jos olemme antaneet Hänen käteensä kätemme -
Hän on puhdistanut sydämemme -
ja Hänen verensä riittää puhdistamaan.
Tänäänkin voin mokata: puhun tai ajattelen pahaa jostain henkilöstä.
Mutta minulla on se lähde: -
Tänäänkin saan tulla Jeesuksen luo ja sanoa: Anna minulle anteeksi.
Jos on toista ihmistä vastaan rikkonut, -
niin saadaan pyytää anteeksi.
Saamme julistaa itsellemme, aivan niin kuin Jeesus sanoo -
Jeesuksen nimessä ja veressä: Vihollinen, väisty mun elämästäni!
Hieno juttu tapahtui Lasaruksen, Martan ja Marian kodissa.
Lasarus oli kuollut. Jeesus sanoi: -
"Joka uskoo minuun, se ei ikinä kuole."
Mehän sanotaan, että joku on kuollut kun ruumis on kuollut.
Mutta se sielu...
Joku sanoo: "No, sehän on niin, että kun minä täältä lähden, -
niin mätänen ja maan poveen jään."
Näin minulle yliopistossa joku opettaja kertoi vakaumuksestaan.
Minä uskon Raamattuun!
Siellä sanotaan, että sielu palaa Jumalan luo, henki on elävä.
Lohdutonta olisi jäädä maan poveen. Olemme iankaikkisia!
Saamme tässä ajassa edustaa sitä iankaikkista valtakuntaa, -
iankaikkista Jumalaa ja kertoa Hänestä.
Kyllä se Satumaa -laulu ihan totta on. Miten se menikään?
"Aavan meren tuolla puolen jossakin on maa, -
missä onnen kaukorantaan laine liplattaa. -
Missä kukat kauneimmat luo aina loistettaan, -
siellä huolet huomisen voi jäädä unholaan."
Sitten huokaistaan: -
"Oi jospa kerran sinne satumaahan käydä vois, -
niin sieltä koskaan lähtisi en linnun lailla pois."
Jotain tällaista.
Tätä se on, jos otan Jeesuksen elämääni, -
elän Hänen omanaan ja puhdistun Hänen veressään tänäkin päivänä.
Nina Åström lauloi, että Jeesuksen risti on tärkein.
Siinä sanottiin vielä se, että -
"Sävel anteeksiantamuksen, on aina vain ensimmäinen."
Tällä Jumalan tiellä anteeksiantamus on ihana etuoikeus.
Vaikeita ihmissuhteita setvitään iltalehdissä, jopa oikeudessa.
Joku haukkui sinut pataluhaksi, joku kiusasi sinua.
Ihmisten välille tulee riitoja.
Kristittyinä me saadaan antaa anteeksi ja pyytää anteeksi.
Osataanko me? Kumpi on vaikeampaa?
Joku on joskus sitä ihmetellyt omalla kohdallaan.
Vaikka olisi kuinka vaikeaa, niin pyydä anteeksi, -
koska siinä on se salaisuus.
Jos se kaveri on niin loukkaantunut sinuun, -
-mokasit jotain, teit väärin-
ettei hän oikein pysty antamaan anteeksi, -
niin se on kuitenkin sinun tunnolta pois.
Vastuu jää sille, jota olet loukannut, -
tehnyt syntiä, vääriä asioita.
Emme pysty ilman Jeesusta sitäkään tekemään!
Ajattelen, että tänään voimme tuoda sydämemme Jeesukselle -
ja sanoa: Jeesus, puhdista minut. -
Anna Pyhän Hengen voimaa, että voisin antaa- ja pyytää anteeksi.
Kyösti Erkinkorpi kertoi joku aika takaperin lapsuudestaan, -
ja sanoi sen olleen aika vaikeaa.
Sitä taustaa vasten ymmärsin hänen rikosten teille joutumisen.
Onneksi tänä päivänä hän on jo yli 40 vuotta -
julistanut Jumalan valtakuntaa.
Mikä sen ihmeen teki hänen elämässään?
Se, että Jeesuksen veri puhdisti hänen sydämensä.
"No, me humanistit. Joo, Jeesus pelasti - sinut ja minut."
Saamme siitä kertoa, se ei ole salaisuus eikä valitusvirsi.
Me saadaan kertoa hyviä uutisia, ainoaa toivon sanomaa!
Se tulee Jeesukselta!
Toivon, että sinä siellä kotona saat elää voitollista ja selkeää elämää.
Jeesus on siellä sinun kanssasi. Ota vastaan Hänen hyvä sanomansa -
ja pidä se hyvä uutinen sydämessäsi.
Sen turvin jaksat vaikka kuinka vaikeaa arkea.
Hän ei ole sinua jättänyt. Hän on Pyhän Hengen kanssa läsnä -
ja kulkee sinun rinnallasi.
Näin me lähdetään uuteen päivään taas - ja tuleviin päiviin.
Pimeä syksy on, mutta sen keskellä on se joulun sanoma.
Älkää mistään murehtiko, älkääkä peljätkö.
Ole siunattu.
Tekstitys: Sinikka Martikkala