Hei! Olen Salme Helppi.
Tänään olen kanssasi tässä Sanaa naisille -ohjelmassa.
Otsikkoni on tänään: Älä murehdi.
Oikeastaan otsikko tulee vanhasta tutusta laulusta: -
Oi katsohan lintua oksalla puun.
Se oli äitini lempilaulu.
Joskus aikuisena mietin, miksi se oli äidille niin rakas laulu?
Mielessäni on hänen elämänkaarestaan monia asioita.
Ensimmäisenä se, että hän jäi aika nuorena lapsena orvoksi.
Onneksi oli vanhempia sisaruksia, jotka huolehtivat hänestä -
ja nuoremmasta pikkuveljestä.
Elämä jatkoi sitten kulkuaan hänen kohdallaan.
Kun olen tämän ikäinen, niin äitini kihlautui välirauhan päivänä.
Joku voi kysyä, mikä se sellainen päivä? Se oli vuonna 1939.
Silloin äitini oli kihlautunut.
Kuten Välirauha -nimi sanoo, sota jatkui kohta.
Nuori aviopuoliso lähti sotakentille.
Muutaman vuoden kuluttua isä palasi sodasta -
jonkin verran polveen, ranteeseen ja muualle haavoittuneena.
"Sen mieltä ei huolet ne paina."
"Se laulaen Luojaansa kiittää."
"Ei kylvä, ei niitä, ei kokoa vastaisten päivien ruokaa."
"Aina sen mieli on riemuisena."
"Ei puutettakaan kärsi." Siinä on monta asiaa!
Äitini nuoruudenajan ihmiset -
joutuivat todella opettelemaan Jumalaan turvautumista.
Onneksi äitini oli jo lapsena oppinut tuntemaan Jeesuksen.
Opiskelupaikassaan, kristillisessä oppilaitoksessa, -
entistä enemmän sai sitoutua Jumalaan.
Surullisia asioita tuli muitakin sodan lisäksi.
Kotimme paloi syntymäni aikoihin. Olin 3 kuukauden ikäinen vauva.
Minulle kerrottiin, kuinka isä oli tehnyt hienoja huonekaluja.
Koti oli kauniissa kunnossa, kun olin syntynyt.
Se murheellinen tulipalo vei kaiken.
Jälleen oli aika pyytää Jumalalta, etteivät huomisen huolet painaisi.
Oli aloitettava alusta.
Koti rakennettiin uudelleen ja se koetus oli ohi -
mutta pian, 50-luvun alussa, oli edessä uusi koetus.
Minun vanhempi veljeni, yksi isoveljistäni, hukkui 6-vuotiaana.
Voimme kuvitella, että se oli jälleen isälle ja äidille -
erityisesti äidille - päivä, josta alkoi vuosien mittainen aika, -
jolloin he murehtivat lapsen kuolemaa.
Mutta kaikesta selvittiin.
"Ei huomisen huolet ne paina."
Monta kertaa olen ajatellut, että olisikohan minusta ollut -
noin moneen koetukseen 10 vuoden aikana tällä asenteella?
Tänä päivänä minun ja sinun elämä voi olla tosi rajua.
Sotaa meillä ei ole, mutta henkinen sota voi olla päässämme päivittäin.
Tämä maailma on aika kaoottinen paikka.
Sen me jokainen varmaan olemme omalta osaltamme kokeneet.
Tämä laulu on oikeastaan syntynyt Matteuksen evankeliumin pohjalta.
Muistetaan, että Jeesuksen Vuorisaarnassa kerrotaan -
että taivaan linnut eivät kylvä eivätkä niitä.
Taivaallinen Isä ruokkii ne
Me olemme suurempiarvoisia kuin ne.
Kukapa voisi lisätä murehtimisellaan ikäänsä?
Sitten vielä tuolta lapsuudesta. Luin tätini päiväkirjoja.
Ennen syntymääni oli ollut valtavat herätykset -
siinä 1930-40 -luvun molemmin puolin.
Ihmettelen, kuinka sen ajan ihmiset lähtivät pitkien matkojen takaa -
joka ilta rientoihin ja Herran sanan kuuloon -
ja olivat intoa piukassa.
Se oli aikaa, jolloin haluttiin oppia tuntemaan Jumalaa enemmän.
Kaikki meidän elämässä on Jumalan lahjaa! Näinhän se on.
Jos ajattelen itseäni, niin se oli turvallinen ympäristö -
missä sain kasvaa ja oppia tuntemaan Jeesuksen.
Sunnuntaisin oli fraktuuratekstinen kirkkoraamattu pöydällä.
Usein isä pyhäkoulussa sen saattoi avata ja siitä lukea.
Nuoruudessa, sitten kun itse ymmärsin lukea Jumalan sanaa, -
aloin ymmärtää kuka hän on, joka minulle tätä sanaa selittää.
Pyhä Henki, joka kirkastaa Kristusta.
Raamatusta tuli rakas. Piti lukea uudelleen ja uudelleen.
Sitä kirjaa ei voinut jättää!
Lukemisen aihe oli Jeesuksen jäähyväispuhe -
joka löytyy Johanneksen evankeliumin 14-17 -luvuista.
Voisit lukea sitä kotona. Siinä on lohdutusta, -
iloa ja rauhaa, sinulle ja minulle.
Nyt, tämän ikäisenä, monta kertaa mietin, -
miten osaisin siirtää saamaani perintöä tuleville sukupolville?
Perinteisesti on niin, että perheen äiti on se joka -
on sellainen kodin hengen luoja.
Turvallisuus liittyy myös siihen, että äiti on olemassa.
Kotona on se olemisen paikka, -
jossa ei tarvitse pelätä mitään.
Joskus kuulee Suomessakin sellaista sanaa, että -
Jumalan sanaan perustuva opetus on jopa turvallisuusriski.
Minä sanon, että turvallisuusriski on se -
ellemme opeta lapsillemme Jumalan sanaa!
Meidän on korkea aika tänä päivänä kertoa Jeesuksesta lapsillemme, -
perheenjäsenillemme ja sisaruksillemme.
Koulu ja yhteiskunta ovat nämä asiat vieneet aika tarkkaan pois.
Sen tähden sinä ja minä ollaan avainasemassa.
Pidetään Jeesusta esillä siellä arkielämässä!
Keskustelin kerran erään ystävän kanssa. Huolestuneena hän sanoi: -
"Voi, kun on niin huonoa tämä elämänmeno nykyään. -
Pahoja asioita näkee niin paljon."
Minä siihen tokaisin: -
"No, me elämme lähellä jo sitä aikaa kun Herra palaa. -
Nämä historian käänteet löytyvät Jumalan sanasta kaikki. -
Israelhan se on se ajan kello!"
Ystäväni ei juuri kommentoinut.
Minä olen edelleen sitä mieltä, että ajan kelloa kannattaa seurata.
Jumala on todella pannut tulevaisuuttakin Raamatun sanaan -
ja tulevat päivät.
Mun oma poika on nyt jo aikuinen. Silloin kun hän oli pieni, -
elimme paikkakunnalla, jossa herätyksen tuulet puhalsivat.
Muistan kun kokosin kamoja ja lähdin laulamaan ja ylistämään.
Otin Raamattuni ja se pikkupoika otti oman pienen Raamattunsa, -
jonka selässä oli kahva.
Sen kanssa me sitten sinne kirkkoon marssittiin.
Ajattelen, että poikani sai kokea, -
että tämä on kirja, mitä kannattaa tutkia ja seurata.
Me ollaan siemenen kylväjiä, eikös vain?
Kaikki me. Äidit ja sisaret. Eikä tarvitse olla äiti.
Sulla voi olla kummilapsia: sisarten, veljien tai muiden.
Me jokainen ollaan näitä siemenen kylväjiä!
Tärkeintä varmasti on, että me saadaan rukoillen kylvää -
Jumalan hyvää sanaa kaikille meidän lapsillemme.
Ei ole niin tärkeää se, että lapseni saa tulevaisuudessa -
hyvän koulutuksen ja ammatin.
Nekin ovat ovat hienoja ja tärkeitä asioita.
Tärkein asia on kuitenkin se, että lapseni -
ja läheiseni oppii tuntemaan Jeesuksen -
jonka kanssa voi mennä läpi koko elämän.
Näin se vaan on.
Mielessäni oli vielä eräs asia tähän turvallisuuteen liittyen.
Ajatellaan Pohjois-Koreaa tänä päivänä.
Luin juuri erään kirjan.
Kerrottiin, kuinka eräänä päivänä sinne luokkahuoneen seinälle -
tuli Kimin kuva - ja se olikin se, jota piti palvoa.
Jotenkin itse aivan säpsähdän sitä ajatusta, -
että meidän yhteiskunnassa ollaan hylätty Jeesus niin hyvin, -
että eräänä päivänä meilläkin voi olla sama kohta.
En tarkoita pelotella sinua, -
mutta minut se haastaa rukoilemaan, -
että tämä maa ja tämä kansa saisi vielä ottaa Raamatun esille, -
eikä sanoisi että siellä on "vanhanaikaista se ja se" -
vaan, että se on käyttökirja.
Sieltä löytyy se Jumala, joka sanoo -
että hädän päivänäkin voimme huutaa häntä avuksi!
Jos et vielä Jeesusta tunne, niin rukoillaan tässä vielä yhdessä -
että sinun elämääsi saa myös tulla se turvallinen Jeesus.
Rakas Jeesus - haluan oppia tuntemaan Sinut, -
joka olet elämäni turva ja suoja.
Kiitän siitä, että saan syntisenä ihmisenä tulla eteesi.
Herra, Sinulla on kaikki valta elämäni ylitse.
Luovutan itseni Sinulle.
Jeesus, anna minulle sanasi mukainen näkökulma,-
että olisin siemenen kylväjä tänäkin päivänä.
Kiitos Jeesus, että siunaat meitä jokaista.
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Turvallinen Jeesus! Turvallinen Jeesus!
"Oi, katsohan lintua oksalla puun."
Laula tämä laulu tänään, tai kuuntele se levyltä.
Jos teet sen sydämestäsi, saat varmasti myös kokea sen.
Vaikka elämässäsi olisi niitä varjopäiviä, -
tai unelmia, joihin odotat Jeesukselta vastausta.
Ole siunattu. Jeesuksen nimessä.
Tekstitys: Sinikka Martikkala