Olen Liisa Pura. Evankelista Jumalan armosta.
Viime kerralla kerroin portista, joka johti tielle.
Tällä kertaa kerron mitä Taivaan tiellä meille tapahtuu.
Raamattu sanoo, että Pyhä Henki kutsuu meitä sanansa kautta.
Me tulemme sille portille jokainen hyvin eri lailla.
Jotkut löytävät sen lapsena, mutta monet vasta aikuisena.
Jumala on luvannut kutsua meitä jopa kolme kertaa pelastukseen.
Kun tulemme sille portille, niin sieltä lähtee tie Taivaan kotiin.
Luen saman luvun kuin viimeksi, mutta hieman pidemmän kohdan.
Se on Johanneksen evankeliumin 10. luku, -
ja kertoo tästä portista ja siitä tiestä. Jakeesta 8 eteenpäin.
Ihaninta on, että löydämme sen portin ja pääsemme sille tielle, -
joka johtaa Taivaan kotiin.
Siirrymme pimeydestä valkeuteen, -
saatanan vallasta Jumalan valtakuntaan.
Olemme vapaita ja Pyhä Henki todistaa sydämissämme, -
että olemme Jumalan lapsia.
Emme voi sanoa, että Jeesus Kristus on Herra -
muuta kuin Pyhässä Hengessä.
Emme paljon muutu, persoonamme ei paljon muutu, -
mutta Henki johdattaa meitä sanansa kautta.
Olin kerran Vaasan vankilassa puhumassa.
Siellä tajusin mitä on Jumalan lasten vapaus.
Etupenkissä istui miehiä, jotka koko ajan -
kun laulettiin ja julistettiin evankeliumia, -
he nyökyttivät päätään ja olivat kovin iloisia ja vapaita.
Takapenkille sinne kirkkoon oli tuotu miehiä, -
jotka oli varmaan pyydetty sinne, eivät vapaaehtoisesti tulleet, -
mutta istuivat katsellen kenkiään, ollen todella sidottuja, -
minkä huomioin julistaessani.
Silloin tajusin, että Kristuksen oma, on vapaa myös vankilassa.
Muurit eristävät heidät yhteiskunnasta, -
mutta Kristuksen vapaus loisti heidän sydämestä.
He olivat löytäneet tien, jolla he saivat olla ihmisiä, -
joiksi Jumala oli heidät luonut, kaikki erilaisiksi, -
Jumalan lapsina vapaiksi, koska emme voi sanoa, -
että Jeesus Kristus on Herra, muutoin kuin Pyhässä Hengessä.
Me olemme kahden maan kansalaisia.
Laki on hyvä meille kaikille.
Jumala ei ota lakiaan pois, mutta Hän antaa voiman toteuttaa lakia -
sen mukaan miten Jumalan sanan totuus valaisee sydämiämme.
Siksi meidän tulisi lukea Jumalan sanaa, koska siellä on -
tienviitat ja ohjeet siitä, miten kristityn tulisi vaeltaa.
Olemme todella kahden maan kansalaisia, syntisiä ihmisiä, -
mutta Jumalan armosta pelastettuja. Selvä suunta eteenpäin sitä tietä -
mitä Herra itse meitä jokaista johdattaa.
Meillä kaikilla on oma tehtävä, oma paikka täällä maailmassa.
Hän joka otti meidät omakseen, tuntee lapsensa.
Tuntee sinut ja tuntee minut, meidän vahvuutemme ja heikkoutemme.
Lapsenlapsemme on yhtä vilkas kuin mummunsa.
Eräänä iltana sanoin hänelle: -
"Tänään olet ollut ihan erikoisen kiva ja kiltti."
Laps katsoi silmiini ja sanoi: -
"Niin, Jeesus on tänään antanut minulle voimaa voittaa pahan."
Niin se on! Kristus voitti pahan Golgatan ristillä.
Hänessä olemme Hänen puolellaan.
Hän antaa viisautta ja voimaa, että voittaisimme pahan.
Taistelua on loppuun asti.
Jokainen meistä saa käydä saman taistelun, -
mutta tämän tien kulkijoita autetaan. Olemme Jeesuksen opetuslapsia, -
niin kuin ensimmäiset opetuslapsetkin olivat.
Raamattu on meidän oppikirjamme ja Pyhä Henki on meidän johtajamme.
Jeesus Vapahtaja ja Isä Luoja on antanut meille ihanan isänmaan.
Luonut kaiken kauniiksi meitä varten!
Mitä enemmän luemme Jumalan sanaa, -
sitä enemmän ymmärrämme mikä on Jumalan tahto, -
koska Pyhä Henki sanansa kautta täyttää sydämemme, -
että tietäisimme mikä on oikein ja mikä väärin.
Meille Kristuksen todistajille Hän antaa Henkensä kautta -
viisautta auttaa muita ihmisiä.
Oli hätä mikä tahansa, saamme olla mukana heidän hädässä, -
koska meidät on tarkoitettu palvele- maan ja auttamaan toinen toisiamme.
Lapsi oppii puhumaan.
Niin Jumalan lapsestakin tulee Kristuksen todistaja.
Sydämen usko ja suun tunnustus, sanotaan Jumalan sanassa.
Sen tähden tunnemme yhteyttä toinen toisiamme kohtaan.
Kun itselle kirkastui Jumalan armo, niin kaikki raja-aidat kaatui.
Uskovina olemme saman tien kulkijoita.
Meidän tehtävämme on siunata, rukoilla, kuunnella -
ja auttaa toinen toisiamme, ettei kukaan eksyisi -
tähän maailman pimeyteen mitä me nyt elämme.
Erityisesti tänään tarvitsemme toisiamme ja rohkaisua, -
pitämään kiinni Jumalan sanasta.
Sanassa meille on sanottu totuus: Jeesus on tie, totuus ja elämä.
Sanassa kerrotaan kaikki mitä tarvitsemme -
elämäämme ja jumalisuuteemme.
Tänä päivänä jolloin sanan totuutta murretaan pala palalta, -
tehtävämme on seisoa totuuden puolella.
Emme saa antaa pienintäkään piirtoa vihollisen valtaan.
Me luotamme siihen, että sanan totuus on tarkoitettu meille -
perille saakka, emmekä sitä kadota.
Jumalan sanassa sanotaan, Ilmestyskirja 22:19 -
Jo käärme valehteli Eevalle, että onko Jumala todella sanonut niin?
Tällainen henki on tänä päivänä. Sanan totuutta murretaan rikki.
"Onko Jumala todella sanonut niin?"
Tiedämme mikä tehtävä vihollisella on.
Se on ahkera ja yrittää kaikkensa, -
eksyttääkseen meidät tieltä, joka vie Taivaan kotiin.
Kiitos Herralle siitä, että meillä on Puolustaja, Pyhä Henki!
Vaikka vihollinen on ahkera ja syyttää, -
mutta me olemme sen puolella, joka on meille tien raivannut.
Hän on edellä, mutta Hän on myös takanamme, -
ettei yksikään joka Häneen uskoo, joutuisi kadotukseen.
Jokaista meitä autetaan. Hän auttaa meitä.
Meidän ei tulisi katsoa itseemme, -
vaan me katsoisimme aina sitä Herraa, joka auttaa.
Meidän lapsenlapsi meni kouluun.
Parin viikon jälkeen hän tuli mummulaan ja sanoi: -
"Mummu, oon jotenki joutunu kauemmas Jeesuksesta."
Kysyin, minkä tähden? "Ei koulussa kukaan usko Jeesukseen."
Sanoin, mistä tiedät? "No, kun olen kysynyt."
Hän piti pienen paussin ja jatkoi: -
"Mutta mummu, kyllä Jumala rajoista huolen pitää."
Näinhän se on! Tää on se totuus: kyllä Jumala rajoista huolen pitää!
Niin että pysyisimme keskitiellä, -
jossa Jeesuksen veri puhdistaa kaikesta synnistä.
Niin kuin laulussa sanotaan: vain pisara Jeesuksen verta.
Siksi meidän ei tarvitse katsoa itseemme, vaan nytkin saamme -
katsoa Häntä joka on maailman voittaja, meidän Vapahtajaamme.
Jumala on antanut kaikille erilaiset lahjat tälle tielle.
Niitä käytämme Hänen kunniakseen: armo- ja syntymälahjat.
Mutta aina muistaen, että annamme kaiken kunnian -
Hänelle, joka on lahjat antanut.
Tiedämme, että vain Hän, Pyhän Henkensä kautta, voi käyttää meitä.
Kaikki kunnia kuuluu Hänelle, jolle kunnia kuuluu.
Suurin meille lapsille annettu lahja on rakkaus, -
ja rakkaus on Kristus meissä, kirkkauden toivo.
Se rakkaus, joka on tarkoitettu kaikille lapsilleen.
Ensimmäinen Korinttolaiskirje, luku 3, jakeet 9―16
kertoo meille siitä kalliosta joka kestää kaikki myrskyt.
Rakennamme sille kalliolle puusta, kullasta, hopeasta tai heinistä.
Meidän teot kerran palaa, mutta me pelastumme sen tähden, -
että rakensimme sille kalliolle.
Näin nuorena uskoon tulleena unen siitä, -
että pääsin Taivaaseen rakkaan mieheni kanssa.
Myös uskovat naapurit, pariskunta, oli siellä.
Olimme pelastuneet vain uskosta Kristukseen, Vapahtajaamme.
Me seisoimme siellä valtavan suurella torilla Taivaassa.
Siinä oli valtavan suuria linnoja, kultalinnoja.
Ovien päällä luki sen nimi, kenen ne oli.
Oli myös suuri linna, yhtä suuri kuin Helsingin suurkirkko.
Oven päällä luki Billy Graham.
Hänelle oli rakenteilla valtavan ihana kultalinna.
Toiset oli valmiina, osa oli vielä kesken.
Sitten Jeesus tuli ja sanoi vievänsä meidät omaan paikkaamme, -
vasemmalle päin siltä torilta.
Oikealla puolella oli pienen omakotitalon kokoinen kultalinna.
Jeesus sanoi: "Tässä." Ryntäsin ihan, mutta Jeesus huusi: -
"Ei, tämä on naapurin isännälle ja emännälle."
Jatkettiin matkaa Jeesuksen kanssa muutama sata metriä, -
kun tuli sellainen risuista tehty talo, oli risuseinät ja -katto.
Jeesus sanoi: "Tässä on teidän talonne." Olin tosi vihainen!
"Miksi, Herra, mulle tää risukasa, kun naapurin emäntä sai kultalinnan?
Olen juossut ympäri Suomea Sinusta kertoen ja mulla on risukasa!"
Olin vihainen, katkera ja kade.
Jeesus sanoi ennen kuin heräsin: "Tän verran tänne on tullut."
Muutama risu oli tullut mun todistuksistani.
Herättyäni tajusin, ettei Taivaassa ole kateutta, riitaa eikä vihaa.
Siksi olen monille sanonut, että "tervetuloa sinne mun risukasaani."
Jos se on Taivaan puolella, se on tärkeintä! Siellä olemme onnellisia!
Tänne jää kaikki viha, riita, ja kaikki se mikä rasittaa matkaamme.
Siellä on todellinen ilo!
Sinne haluan johdattaa sinua, rakas katselija.
Kannattaa antaa elämä Herralle ja luottaa siihen, -
että Hän Pyhän Henkensä kautta, ohjaa portilta lähtevälle tielle, -
koska Taivaaseen on vain yksi tie. Aamen.
Tekstitys: Sinikka Martikkala