Tervetuloa mukaan ohjelmaamme Sanaa naisilta.
Olen Kyllikki Koskela ja jatkan aiheesta hylkääminen.
Tällä kertaa hylkäämisestä aikuisuudessa.
Jumala vihaa hylkäämistä. Hylkäämistä on -
kaikki toiminta muiden ja itsensä taholta, joka ei kunnioita persoonaa.
Joskus Jumala käyttää hylkäämistä kurinpidollisena toimenpiteenä.
Tällainen voidaan löytää esim. 1. Kor. 5:5
Siellä Paavali sanoo näin: -
Tässä käytetään hepreankielen sanaa kuin "deliver", toimittaa, -
antaa saatanan käsiin ihminen.
Jumala käyttää meidän elämässä myös tämän tapaista hylkäämistä -
mutta se ei tunnu hylkäämiseltä, kun ymmärrämme jälkikäteen, -
että se oli Hänen hyvä tahtonsa meitä kohtaan.
Aikuisuuden hylkääminen kantaa sitä lapsuuden hylkäämisen taakkaa.
Uusien hylkäämiskokemusten kohdalla näemme,
kuinka syvälle ne hylkäämiset menee, -
jos vanha hoitamaton hylkääminen on taustalla.
Jos ajatellaan, miten voi aikuisena tulla hyljätyiksi, niin on monia tapoja.
Se voi olla fyysinen, henkinen, emotionaalinen väärinkohtelu.
Pelkästään se ettei tule kuulluksi, voi tuntua hylkäämiseltä.
Sanat ovat ainutlaatuisia. Sananl. 18:21 sanoo -
"Kielellä on vallassansa kuolema ja elämä;
jotka sitä rakastavat, saavat syödä sen hedelmää."
Sanat voivat melkein kuin tappaa tai siunata.
Vääränlaiset sanat satuttavat meitä, se on hylkäämistä.
Myöskin pettäminen, aviorikos, avioero.
Koska seksuaalisuus on pyhä ja hyvä asia, -
on tarkoitettu miehen ja naisen välille, -
se on äärimmäisen syvä ja haavoittava kokemus.
Siihen hepreankielessä käytetään sellaista hylkäämissanaa kuin -
"pana", särkeä palasiksi, rikkoa, turhentaa, kumota.
Toinen sana on "nada", vähän niin kuin kirveellä murskataan jotain.
Kyllähän siinä niinkin käy. Koti hajoaa, -
kaikki yhdessä rakennettu hajoaa.
Eli avioero ja aviorikos aiheuttavat tosi syvää hylkäämisen kokemusta.
Sitten on myös häpäisy, epäoikeudenmukainen kohtelu, -
työpaikalla esimerkiksi, työpaikan menettäminen, -
sanotaan ettet enää kelpaa.
Kaikkinainen pakottaminen, manipulointi, sanoilla manipulointi, -
Sitten poistetaan yhteydestä. Lapset tekevät koulussa sitä, että -
"Sä et kuulu joukkoon. Me ei haluta sua tähän jengiin."
Jos ystävyys tai seurustelusuhde katkeaa ilman asian selvittelyä, -
se jää painamaan hylkäämisen haavana, eikä ymmärrä mitä tapahtui.
Aina kun hylkääminen tapahtuu, -
siinä tulee kaikki meidän rajamme rikotuksi samalla kerralla.
Hepreankielessä on hylkäämiseen liittyviä sanoja vielä lisää.
"Baza", olla uskoton, pettää.
Toinen on "azav", jättää, päästää menemään, tulla hyljätyksi/autioksi.
Hepreankielessä sanotaan "azavtioto", -
mä jätin sen, hylkäsin sen, menkööt.
Monia hyviä sanoja hepreankielessä.
Miten hylkääminen vaikuttaa, mitä seurauksia aikuisiin on?
Yksi perusasia on, että se murtaa itsetuntoamme, -
kuvaamme itsestämme, kyvyistämme, lahjoistamme.
Emme koe itseämme arvokkaiksi. Riistää meiltä kunnian.
Jumala kunnioittaa meitä, joten se on paha asia, kun ihmiset -
voivat riistää meiltä kunnian väärällä käytöksellä -
ja myös ihmisarvon.
Sen seurauksena meistä tulee varovaisia suhteissamme -
koska emme tiedä kehen voi luottaa.
Läheisyys ja sitoutuminen alkaa olla tosi vaikeaa.
Menetetään luottamus ja tulee monenlaisia pelkoja.
Me monesti rakennetaan mielenlinnakkeita.
Ehkä ne on lapsuudessa jo tullut. Sellaisia ajatusmalleja, -
joissa on tiettyjä sisäisiä valoja jopa.
"Minä olen huono. En itke. Minua ei kukaan rakasta.
Joudan roskakoriin heitettäväksi." Tällaisia ajatusmalleja, -
mielenlinnakkeita, joista Raamattu puhuu.
Ne kaikki tulee murtaa Jeesuksen nimessä ja veressä.
Debora-kodin naisista näen kuinka mielenlinnakkeet alkavat toimia.
Jos joku sanoo jonkun sanan ja se osuu hänen hylkäämisen haavaansa, -
niin hän menee sanoman perässä mitä hänelle viestitetään.
"Ei kukaan minusta välitäkään yhtään. Ei kukaan rakasta minua."
Sanon heille monesti "Stop, stop!
Et mene eteenpäin tuon ajatuksen kanssa, rukoillaan. Se auttaa heitä.
On vaikea vastaanottaa mitään hyvää. Vaikea uskoa todelliseen rakkauteen.
Koska on kokenut, ettei todellista rakkautta ole olemassa.
Hylkäämisen seurauksia on monet pelot. Ihmispelko, ilman muuta.
Sitoutuminen, luottaminen.
Hylkäämisen pelko, että uudelleen tulee hyljätyksi.
Kuoleman pelko, häpäisyn pelko, paljastumisen pelko, -
"Kohta kaikki saa tietää, mitä olen tehnyt eikä välitä enää minusta".
Kivun pelko, epäonnistumisen pelko, -
tulevaisuuden pelko, yksinäisyyden pelko.
Hylkäämisen pelosta me suostutaan elämässämme moniin asioihin.
Tehdään asioita sen takia, että pelätään hylkäämistä.
Suostutaan sellaisiin mihin Jumala ei halua meidän suostuvan.
Ja tehdään asioita miellyttääksemme toisia ihmisiä, -
etteivät he meitä hylkäisi.
Voimme reagoida hylkäämiseen kolmella eri tavalla.
Me sisäistetään se, meistä tulee uhri.
Tai me suojaudutaan, rakennetaan suojamuurit itsellemme.
Tai meistä tulee taistelija, joka taistelee kaikkia vastaan -
ja pitää puolen itsestään, puhuu muitten päälle "Ei se niin mennyt", -
on valmis vaikka valehtelemaan -
jotta saisi oman näkemyksensä läpi ristiriitatilanteissa.
Kolme eri tapaa: Suostua uhriksi, sisäistää se.
Mikä se toinen oli? Tarkistetaan.
Toinen: Suojautua hylkäämiseltä. Kolmas: Taistelija.
Kannattaa miettiä, kuka sinä näistä olet.
Parantumaton hylkäämisen haava, -
jos emme suostu ottamaan vastaan parantumista Jumalalta, -
estää meidän kasvuamme Kristuksessa.
Se estää yhteyttämme Jumalaan ja -
heikentää hengellistä auktoriteettiamme palvelutehtävässä.
Vihollisella on ovi auki sen kautta meidän elämäämme, -
jos emme suostu antamaan hylkäämisen haavaa Kristuksen käsiin.
Monesti emme anna, koska pelkäämme kipua.
Parantuminen merkitsee sitä, että Jeesus kutsuu meitä ristin juurelle.
Olen omassa elämässä nähnyt ristin juurella, -
Jeesuksen uhrityön edessä voimme käydä läpi kaikki mahdolliset kivut.
Hänen ristissään on voima. Hän otti tuskan ja kärsimyksen kantaakseen.
Siinä Hänen ristinsä juurella voimme tulla totuudeksi, aidoiksi, -
kertoa kaiken mitä on tapahtunut, kaikki tuntemukset.
Käsitellä surumme, kipumme, vihamme.
Tunnustaa omat syntimme, erityisesti itsemme hylkäämisen synti.
Ja luovuttaa myöskin hylkääjä ristille, -
koska meidän on vapauduttava siitä hylkääjästä.
Jos emme anna anteeksi hänelle, jäämme häneen kiinni ja -
elämme ikään kuin olisimme samaa mieltä hänen hylkäämisestään.
"Okei, hylkääminen on ihan oikein mun elämässäni".
Jos ajatellaan Vapahtajaamme, niin hän huusi ristillä -
"Jumalani, Jumalani, miksi minut hylkäsit?"
Hän sanoi myöskin sanat "Isä, anna heille anteeksi, -
sillä he eivät tiedä, mitä he tekevät".
Ne ovat kuin parantumisen sanat hylkäämisen kokeneille.
Voimme vapauttaa ne ihmiset anteeksiannon kautta -
ja sen kautta että meidän vapahtaja huusi nämä sanat.
Hän tuli Isän hylkäämäksi.
Me ollaan tultu ihmisten hylkäämäksi mutta hän kokenut -
kaiken meidän puolestamme. Meillä on mahdollisuus vapauteen -
ja parantumiseen kaikesta hylkäämisestä.
Haluan lukea Jes. 54:7
Monta kertaa kun meidän on hyljätty ja olemme hylkäämisen tuskassa, -
niin me hylätään Jumalakin ja ajatellaan ettei Jumala varjellut.
Miksi Hän ei ollut siellä? Miksi Hän ei tehnyt mitään?
Miksi mulle aina käy näin?
Ainoa tie on, että tulemme Hänen eteensä, ristin juurelle -
ja kuullaan Hänen sanojaan ja voidaan olla totuudellisia ja aitoja.
Katsoa silmästä silmään Vapahtajaamme, -
Hänen rakkaudellisia silmiään, jotka puhuvat meille totuutta itsestämme.
Armon ilmapiiri, miksi siinä syntyy, antaa meille mahdollisuuden -
tulla näkyväksi kaikkien asioittemme kanssa.
Myös omien syntiemme kanssa.
Hän sanoo vielä näin, jae 10, Jes. 54.
Kun suostumme hylkäämishaavojen parantumiseen -
Hän rakentaa meille ihanan uuden perustan meidän elämällemme.
Sille perustalle saamme laskea jalkamme Hänen kanssaan.
Isä, mä rukoilen että me voitaisiin olla niin rohkeita Jumalan lapsia, -
että me uskaltaudutaan tulemaan Jeesuksen ristin juurelle -
tuomaan kaikki elämämme kivut, kipeät asiat, -
katkeruudet, hylkäämiset Jeesuksen ristin juurelle ja antaa ne Hänelle -
ja luovuttaa hylkääjämme Hänen armollisiin käsiinsä.
Ja julistaa hylkääjällemme anteeksiantamusta. Aamen.
Tekstitys: Annukka Eskola