Olette sydämellisesti tervetulleita Sanaa naisilta -ohjelmaan.
Olen kirjailija, evankelista Lea Kranz.
Minua on askarruttanut sellainen ajatus, ehkä sinuakin, -
jonka voi pukea muotoon "Mistä meille palkka maksetaan kerran taivaassa?"
Kaikestako tästä toiminnallisuudesta, mitä seurakunnissa ja -
herätysliikkeissä pyöritämme vuodesta vuoteen yltyvällä vauhdilla.
Siitäkö meille palkka maksetaan vai jostakin muusta?
Olen seurannut, että vaikka se on kallisarvoista ja ihanaa, -
julistustyötä teen itsekin, -
kaikki hengellinen työ, joka siihen kytkeytyy on kallisarvoista, -
mutta siinä on vaarana, että luistamme kokouskristillisyyteen.
Sellaiseen toiminnallisuuteen, joka ei ole enää elämää -
vaan se on aivan kuin myllyn pyörittämistä.
Minua on viime aikoina säpsähdyttänyt, -
se ,kun luin evankeliumista siitä kun Jeesus puhuu, -
mitä Kuninkaan Pojan tuomioistuimella tapahtuu.
Siellä jaetaan joukot kahtia.
Kaikki kansat tulevat Kuninkaan Pojan tuomioistuimelle.
Siellä porukat jaetaan lampaisiin ja vuohiin.
Lampaat menevät oikealle ja vuohet vasemmalle.
Sitten Herra puhuu heille. Kiittää lampaita siitä, että -
"Kun minä olin nälkäinen, te syötitte minut.
Kun minä olin janoinen, te juotitte minut.
Kun olin alaston, te vaatetitte minut.
Kun olin outo ja muukalainen, te otitte minut vastaan.
Kun olin vankeudessa, te tulitte minua katsomaan.
Kun sairastin, te kävitte minua katsomassa.
Toimintaahan se on tietysti tämäkin. Mutta lampaat vastaavat -
"Herra, milloinka me näimme sinun olevan tässä tilassa?
Samoin silloin kuin Herra moittii vasemmalla olijoita samoista asioista.
He sanovat samaten "Milloin näimme sinut tällaisessa tilassa?"
Sitten Jeesus sanoo: "Kaiken, minkä te olette tehneet -
minun vähäisimmille veljilleni, sen te olette tehneet minulle.
Oikealla puolella oleville sanotaan: "Tulkaa ja ottakaa se valtakunta, -
joka on teille valmistettu aikojen alusta asti."
Se on riipaisevaa, mitä sanotaan vasemmalla puolella oleville.
Heidät karkoitetaan siihen tuleen, joka on valmistettu perkeleelle -
ja hänen enkeleilleen.
Minua aivan kauhistutti tämä, mutta tämä on Jeesuksen puhetta.
Ajattelin, että tällä puheellaan Herra on halunnut alleviivata sitä, -
että miten sinä kohtaat ja miten minä kohtaan lähimmäiseni -
tämän elämän aikana.
Minun täytyy henkilökohtaisesti sanoa, että näissä ikävuosissani -
minua on kaduttanut kaikki itse- keskeisyyteni ja rakkaudettomuuteni, -
mitä elämäni matkalla olen osoittanut.
Toivoisin, että olisi ollut paljon paremmin.
On oikein korostunut vallankin se, että nyt kaikki olemassa oleva aika -
on tuomittava itsessään kaikki rakkaudettomuus välittämättömästi.
Ei ollenkaan jäädä sitä puolustelemaan.
Sitten kun ajattelee tätä, miten tiukasti Jeesus puhuu, -
niin Paavali lisää vielä kerta kaikkiaan niin, että joka raon hän tukkii.
Hän puhuu Korinttolaiskirjeen rakkausluvussa painavasti.
Hän sanoo alkupuolella: -
"Vaikka minä puhuisin ihmisten ja enkelien kielillä, mutta minulla -
ei olisi rakkautta, olisin minä vain helisevä vaski tai kilisevä kulkunen."
Siltä se kyllä tuntuunkin, rakkaudeton puhe ja hengellinen toiminta.
Se on pelkää kolistelemista ja kilistelemistä, teki sitä kuka tahansa.
Sitten hän vielä tiukentaa ja sanoo:
"Ja vaikka minulla olisi profetoimisen lahja ja minä tietäisin kaikki -
salaisuudet ja kaiken tiedon, ..."
Ja sitten tulee vielä rämäkämpää tekstiä.
"... ja vaikka minulla olisi kaikki usko ..."
Sitähän me ahnehdimme. Haluaisimme siirtää vuoria.
Tehdä valtavia tekoja ja -
olla oikein mahtavia Jumalan valtakunnan tekijöitä, -
jotka saavat tulenkin taivaasta lan- keamaan ja meillä olisi valtava usko.
Sitten hän sanoo "vaikka voisin vuoria siirtää, -
mutta minulla ei olisi rakkautta, en minä mitään olisi".
Voitko tätä lieventää? Hän sanoo, en mitään olisi ilman rakkautta.
"Ja vaikka minä jakelisin kaiken omaisuuteni köyhäin ravinnoksi, -
ja vaikka antaisin ruumiini poltettavaksi, -
ei se mitään hyödyttäisi."
Siis kerta kaikkiaan, piste.
Tämä asettaa ainakin minut ja toivon, että teidät toisetkin, -
ihan uuden alun eteen kristittyinä ja kirkoissamme siihen, -
että meidän kohdallamme on, jos olemme rehellisiä, käynyt niin, -
että meistä on tullut kokouskeskeisiä, rakkaudettomia, sisäänpäin lämpiäviä.
Ei ihme, että ulkopuoliset ihmiset eivät tule meidän kirkkoihimme.
Ja Jumala ei anna herätystä. Ei Hän uskalla antaa, -
koska rakkaudettomuus tappaisi vastasyntyneet.
Meidän täytyy palata takaisin rakkauteen. Miten se tapahtuu?
Avaamalla sydän uudelleen antautumalla Kristukselle.
Te muistatte, kuinka Ilmestyskirjassakin seurakuntaa, -
sanottiin, että "se minulla on sinua vastaan, -
että olet hyljännyt ensimmäisen rakkautesi.".
Miten se rakkaus voi olla niin vaikeata?
Loppujen lopuksi rakkaus on ihanaa. Raamattu sanoo, että -
"Joka rakastaa, hänellä on alituiset juhlat".
Voi hyvänen aika, jatkuva biletys.
Alituiset juhlat on energiaa, elämän voimaa, terveyttä, hyvinvointia.
Jokainen rakastunut tietää, mitenkä maailman on ihana rakastuneena.
Jokaisen rakastuneen näkee "Joo, se on rakastunut. Se säteilee."
Tottakai siihen kannattaa pyrkiä.
Meidän täytyy avautua uudelleen Kristukselle, -
antautua, täyttyä Hänen rakkaudellaan. Raamattu sanoo, -
että rakkaus on vuodatettu sydämiimme Pyhän Hengen kautta.
Se on ainoa tie, millä todella täytymme rakkaudella.
Sitä voi alkaa harjoitella pienessä mielessä.
Se on aika helppoa loppujen lopuksi. Aloita kotoa.
Sano rakkaalle puolisolle, miten kallisarvoinen hän on, -
hän ei ole sinulle itsestään selvä, -
ei mikään keittiökaappi vaan rakastettusi.
Anna palautetta lapsille. Älä moiti, älä nalkuta.
Anna palautetta seurakunnassakin.
Puhuin tästä kerran Pietarsaaressa ja kuulin miten seurakuntalaiset -
kokouksen jälkeen kiittivät ja sanoivat -
"Minä olen aina ajatellut sinusta näin, mutta en ole sitä koskaan sanonut."
Sanoin puolisolleni "Ajattele, miten paljon onnellisia ihmisiä -
lähti kokouksesta. Menivät kotiin ja kertoivat "Sekin ihminen sanoin niin"."
Anna palautetta. Vapauta olemassa oleva rakkaus.
Rakkaus synnyttää rakkautta. Rakkautta ei voi vaatia.
Sitä ei voi puristaa, se pakenee.
Rakkaus syntyy rakastamalla ja lisääntyy lisääntymistään.
Kun seurakuntamme täyttyvät rakkaudesta, -
niin ne täyttyvät yleisöstä. Aivan samoin kuin -
kylmässä tuvassa kaikki etsiytyvät lämpimän muurin läheisyyteen.
Tässä kylmässä maailmassa raadellut ja revityt ihmiset -
juoksevat Jumalan seurakuntiin, jos me täytymme rakkaudella.
Rakkautta ei todella voi vaatia eikä odottaa seurakunnalta, -
että seurakunnan täytyy sitä tuottaa.
Se alkaa meistä yksilöistä. Muistan omalta kohdaltani, -
kun aikanaan ajattelin ja syytin seurakuntaa rakkaudettomuudesta -
kunnes tajusin, että sehän alkaa minusta.
Ei sisarilla ja veljillä ole sen kummallisempia lihaksia -
tuottaa rakkautta kuin minullakaan. Minun tulee aloittaa.
Se alkaa yksilöistä ja niistä koostuu kokonainen seurakunta.
Niin se leviää. Jumala antaa meille siihen voiman.
Hän tulee meidän avuksemme Henkensä kautta.
Mutta kun näistä asioista puhun, niin tiedän nytkin, -
että tämän puheen jälkeen on ihmisiä, jotka ajattelevat "No joo. Niin kai."
Se aivan kuin torpedoidaan.
Rakkaus lähtee siitä, että ei puolustella rakkaudettomuutta -
vaan tuomitaan rakkaudettomuus sydämissämme.
Itse olen kokenut, että Jumalan Pyhä Henki oitis painaa peukalonsa -
sille paikalle, kun tekee jotain mikä ei ole rakkaudesta, -
niin Herran Henki sanoo "Olit rakkaudeton".
Ei auta muuta kuin myöntää, että niin olin rakkaudeton kurja raukka.
Herra armahda, anna anteeksi ja -
vuodata sinun lempeä rakkautesi minun sydämeeni.
Ja kyllä se sinne vuotaa. Vähän se kirvelee kun vanha Aatu joutuu -
tekemään Jumalan edessä parannusta ja tunnustamaan, -
että on rikkonut mutta kyllä Herra todella haluaa, -
että Hänen rakastettunsa säteilee Jumalan rakkautta.
Olen elämäni aikana saanut nähdä Jumalan rakkauden valtaamia ihmisiä.
Aarne Ylppö oli sellainen. Juhani Eriksson oli sellainen.
Aarne Ylppö oli niin ihana, rakkauden täyttämä, -
että hän säteili kuin Jumalan aurinko.
Aivan kuin hän olisi auringon nielaissut.
Erikssonin ei tarvinnut kuin olla ja hymyillä, niin ihmiset kysyvät -
mikä on onnen salaisuus, ja hän sai johdattaa ihmisiä Herran luo.
Siis kannattaa todella palata rakkauteen.
Pois kokouskeskeisyydestä. Herra maksaa meille palkan siitä, -
miten me lähimmäisinä täällä kohtasimme toinen toisemme.
Jumala sinua siunatkoon ja teitä kaikkia.
Tekstitys: Annukka Eskola