Tervetuloa seuraamaan Sanaa naisilta -ohjelmaa.
Nimeni on Anneli Tommola. Olen Ruach Finland ry:stä Kouvolasta.
Tänään aiheenamme on: "Kristuksen kanssa erämaassa".
Haluaisin tarkastella Israelin kansan erämaavaiheita ja sitä, -
minkälaisia näkökulmia se tuo meidän hengelliseen elämäämme.
VT:n tapahtumat usein ovat esikuvaa siitä,
mitä Jumala tekee seuraajiensa elämässä.
Kertomus Israelin erämaavaelluksesta alkaa toisesta Mooseksen kirjasta.
Syy Israelin lähtemiseen erämaahan, oli siinä, -
että se oli 400 vuotta kokenut sortoa Egyptissä -
ja se huusi Jumalan puoleen.
Jumala kuuli tämän huudon ja lähetti Mooseksen vapauttamaan heitä.
Mooses vapautti heidät orjuudesta -
ja lähti viemään heitä maahan, joka vuoti maitoa ja mettä.
Astuminen Egyptistä erämaahan oli astumista orjuudesta vapauteen -
ja Jumalan yliluonnolliseen huolenpitoon.
Kun Jumala lähti kuljettamaan kansaansa, Hän lupasi, -
että Hän antaa enkelinsä kulkemaan heidän edellänsä.
Jumala itse kulki heidän edellään päivällä pilvenpatsaassa -
ja yöllä tulenpatsaassa valaisemassa tietä.
Enkeli, joka heidän edellään kulki, oli Herra itse - Jeesus.
Erämaa oli myrkyllisten käärmeiden ja skorpionien asuinaluetta, -
mutta Jumala varjeli Israelin kansan.
Erämaassa ei ollut kauppoja, -
mutta Jumala ohjasi niin, että kengät ja vaatteet eivät kuluneet.
Erämaa oli kuivaa ja vedetöntä, mutta Jumala ruokki kansaa siellä.
Jumala antoi heille taivaasta ruokaa. Hän lähetti mannaa.
Manna on esikuva Jeesuksesta, elämän leivästä.
Luemme 1. korinttolaiskirjeen 10. luvun jakeista 3 ja 4 näin:
Ensimmäisen kerran Jumalan antaessa kansalle vettä, -
Jumala kehotti Moosesta lyömään kallioon.
Tämä lyöminen kuvaa Jeesuksen lyömistä ristille.
Ristiinnaulitsemisen kautta Jeesus on tullut elämän veden lähteeksi.
Jumala juotti kansaa toisenkin kerran kalliosta, -
mutta Hän käski Moosesta puhumaan kalliolle, -
koska Jeesuskin ristiinnaulittiin vain kerran.
Kun Mooses kiukuissaan löi kalliota, -
Jumala epäsi häneltä pääsyn luvattuun maahan.
Jumala ei kieltänyt huolenpitoa. Hän antoi kansalle vettä kalliosta, -
sillä Hän oli uskollinen lupaukselleen.
Vaikka Jumala oli kansansa kanssa erämaassa, Hän koetteli heitä.
Voimme lukea 5. Mooseksen kirjan 8. luvun alusta, -
että Jumala salli heidän kokea nälkää ja janoa, -
jotta he ymmärtäisivät, että ihminen ei elä ainoastaan leivästä, -
vaan jokaisesta sanasta, joka Jumalan suusta lähtee.
Jumala koetteli heitä, jotta he ymmärtäisivät riippuvuutensa, -
ymmärtäisivät, että ei riitä vain luonnollisten tarpeiden täyttäminen.
Ihmisessä on myös hengellinen puoli, joka tarvitsee ravintonsa, -
jotta ihminen saisi kokea saavansa tyydytyksen sielulleen ja hengelleen.
Israelin kansa kapinoi ja Jumala lähetti heille rangaistuksen.
Monet saivat erämaassa surmansa.
Kun Mooses huusi Jumalan puoleen, niin Jumala toi kansalle armahduksen -
Jeesuksen kautta ja paransi heitä.
Muistamme, kuinka jälleen kerran kansan napistessa erämaassa, -
Jumala antoi tulla myrkkykäärmeitä, -
jotka purivat niin, että monet kuolivat.
Tämä löytyy 4. Mooseksen kirjan luvusta 21, jakeista 8 ja 9.
Käärme tangon päässä on esikuva Jeesuksesta riippumassa ristillä.
Paavali kirjoitti galatalaisille 3. luvun jae 13:
Jeesus ei ainoastaan tullut kirotuksi, vaan Hän itse tuli kiroukseksi, -
jotta me pelastuisimme.
Vaikka Israelin kansa kapinoi, Jumala ei jättänyt heitä, -
vaan kulki heidän kanssaan auttaen, varjellen ja vieden perille.
Jumalan päämäärä ei ole viedä meitäkään, -
niin kuin ei Israelin kansaakaan, ahdistuksen erämaahan.
Kun Jumala on pelastanut meidät, -
Hän on siirtänyt meidät paholaisen vallan alta omaan valtakuntaansa.
Poikansa valtakuntaan, jossa Jeesus on kuningas ja kaikki on hyvää.
Vaikka me kuljemme hengellisten käärmeiden ja skorpionien, -
pahojen henkien valtaaman maailman keskellä, -
niin meidän sisimmässämme on Kristuksen ylösnousemusvoima, -
minkä vuoksi saamme tallata käärmeet ja skorpionit.
Meidän tulee tiedostaa tämä ja uskoa ja toimia sen mukaisesti.
Jumalan päämäärä on viedä meidät yltäkylläiseen elämään.
Hän on hyvä Jumala ja Hänellä on hyvät ajatukset jokaista kohtaan.
Meidän vaikeuksiemme erämaa usein on seurausta siitä, -
että emme oikein osaa elää Jumalan tahdossa.
Ehkä olemme tehneet vääriä valintoja elämässämme, -
ihmissuhteissa, taloudellisissa asioissa, -
tai muissa asioissa ja sitten niistä seuraa ongelmia.
Tai ehkä niin kuin israelilaiset, -
emme olekaan sydämestämme antautuneet seuraamaan Jeesusta, -
vaan haluaisimme täyttää omia lihallisia haluja ja toiveita, -
emmekä välitä kysellä, onko tämä Jumalan tahdon mukaista.
Tämän ajan henki on itsekäs -
ja se vaikuttaa meihin, jos sallimme sen.
Tämän ajan henki ihannoi riippumattomuutta, -
mutta se ei ole Jumalan suunnitelma meille.
Jumala ei ole tarkoittanut meitä elämään riippumattomina, -
vaan Hänen kanssaan, -
sillä Hän haluaa täyttää sydämemme syvimmän kaipauksen.
Vain Jumalassa löydämme tyydytyksen.
Voi olla, että itseämme tutkiessamme huomaammekin, -
että olemme päästäneet sydämeemme katkeruutta, kaunaa, -
tai sitten me salaa nautimme juoruilusta ja pahan puhumisesta.
Kaikki tämmöinen vaikuttaa meidän elämään kielteisesti.
Saarnaaja 7:30 sanoo, että Jumala on tehnyt ihmiset suoriksi, -
mutta itse he etsivät mutkia.
Mielellämme syytämme Jumalaa meidän ongelmista.
Emme sisimmässämme ole halukkaita tutkimaan itseämme ja myöntämään, -
ehkä vika onkin meissä.
Toki ongelmia aiheutuu ilman, että olisimme voineet vaikuttaa niihin, -
sillä olemme vajavaisia ihmisiä. Elämme epätäydellisessä maailmassa.
Meidän on hyväksyttävä, että joskus asioita vaan sattuu.
Oli syy mikä tahansa erämaahan ja vaikeuksiin, -
on tärkeää muistaa, että aina on pääsy Jumalan yhteyteen.
Jos turvaudumme Häneen, Hän on meidän kanssamme, -
kuten Hän oli Israelin kanssa.
Jumala ei käänny pois, kun olemme tehneet vääriä valintoja, -
sillä Hän on uskollinen. Hän antaa viisautta.
Hän auttaa myös yliluonnollisella asioihin puuttumisella.
Jumalalle, joka on luonut taivaan ja maan, ei mikään ole mahdotonta.
Hän auttaa. Hän parantaa. Hän vapauttaa.
Tähän loppuun kerron todistuksen Jumalan yliluonnollisesta avusta.
Oman perhekuntani keskellä... Tästä on useampia vuosia, -
kun uskossa olevat vanhempani asuivat kotiamme vastapäätä -
ja sairastivat, ollen monta päivää vuoteenomina voimatta syödä ja juoda.
Kun eräänä aamuna mieheni meni katsomaan heitä, -
he kertoivat, mitä yöllä oli tapahtunut.
Äiti oli kertomansa mukaan mennyt yöllä keittiöön -
ja havainnut pöydällä neljä lautasta, joissa oli velliä.
Hän oli ajatellut meidän käyneen keittämässä - otanpa ja syön.
Me ei oltu kumpikaan käyty siellä yöllä.
Hän oli ottanut ja syönyt.
Hän otti laatikosta lusikan ja meni vuoteelleen syömään.
Velli oli hyvää ja hän haki toisen lautasellisen.
Aamulla hän kysyi isältä, että söitkö sinä sitä velliä.
Isäni ei mitään velliä ollut nähnytkään, saati sitten syönyt, -
mutta oli hän kuullut lusikoiden kalinaa.
Aamulla äitini vuoteen vierellä oli ollut lusikoita, mutta ei lautasia.
Mieheni tätä kuunnellessaan totesi, että enkeli toi heille ruokaa.
Jumala piti heistä huolen niin kuin Eliasta.
Pyhä Henki välittömästi vahvisti, että näin oli asia.
Jumala oli yliluonnollisesti auttanut heitä ja kumpikin alkoi toipua.
Jumalan yliluonnollinen voima, yliluonnollinen apu, -
on meidän jokaisen saatavana tänäkin päivänä, -
jos vain käännymme Hänen puoleensa ja pyydämme sitä Häneltä.
Kiitos Jumalalle!
Tekstitys: Tarja Korkeamäki