Tervetuloa seuraamaan Sanaa naisilta -ohjelmaa.
Mun nimeni on Veera Tillander.
Tänään meillä on aiheena "Päivän paras hetki."
Kuinka voisimme lisätä yhdessäolo- aikaa Jumalan kanssa kahden kesken?
Jokaisella meistä on vuodessa 8760 tuntia aikaa.
Miten me käytetään tuo hurjalta tuntuva tuntimäärä?
Elämäntilanteemme vaikuttaa siihen, kuinka tuo aika meillä jakaantuu, -
minkälaisiin asioihin ja kuinka paljon.
Eikö olekin niin, että siihen, mitä pidämme tärkeänä, -
niin siihen me tavalla tai toisella järjestetään aikaa?
Se tarkoittaa sitä, että luovumme asiasta, mikä ei ole niin tärkeä.
Löydämmekö aikaa kahdenkeskiseen olemiseen Jumalan kanssa?
21 -vuotiaana koin omassa elämässäni suuren muutoksen.
Siihen asti olin elänyt lapsuuteni ja nuoruuteni uskoen Jeesukseen.
Olin täyttynyt Pyhällä Hengelläkin.
En voi sanoa, että olisin tuntenut Jumalaa läheisesti.
Seurustelu Jumalan kanssa oli sitä, että mulla oli jotakin asiaa, -
- joku tarve tai hätätilanne, -
silloin rukoilin kääntyen Jumalan puoleen, mutta en oikein muulloin.
Silloin mun elämässä oli asioita, joita olin itse siihen valinnut, -
jotka veivät mut suhteessa Jumalaan kauemmas Hänestä, ja -
kauemmas seurakuntayhteydestä, eli toisten uskovien yhteydestä.
Elämässä oli pinnallisuutta ja oman navan ympärillä pyörimistä.
Mulla oli sellaisia haaveita, jotka liittyivät menestymiseen mallina, -
- töissä, jotka olin aloittanut - sekä menestymiseen laulajana.
Sitten tuli kriisitilanne mun elämään - ja tuli hätä.
Taas kerran käännyin Jumalan puoleen ja pyysin häneltä apua.
Hän kyllä vastasi siihen ja auttoi siinä asiassa, mistä oli kysymys.
Siinä hetkessä Jumala puhui minulle ja kuulin, kuinka Hän sanoi:
"Veera! Sinun elämääsi varten on olemassa kaksi suunnitelmaa:
Toinen suunnitelmista on Minun, eli Jumalan ja toinen on saatanan.
Kumman suunnitelmista sinä haluat valita?"
Ymmärsin, että monet niistä asioista, joita silloin tavoittelin -
eivät kuuluneet Jumalan suunnitelmaan mun elämääni varten.
Mä pohdin asiaa ja päätin, et mä haluan valita Jumalan suunnitelman.
Mä lähdin sitten aika pian opiskelemaan Raamattukouluun, -
koska mulle tuli halu oppia tuntemaan Jumala, -
johon mä uskoin, mutta jota mä en läheisesti tuntenut.
Raamattukouluvuoden aikana mun elämä muuttui radikaalisti.
Muutuin ihmisenä. Mun arvot ja arki muuttuivat hyvin paljon.
Pikkuhiljaa niistä kahdenkeskisistä hetkistä Jumalan kanssa, -
tuli mulle yhä tärkeämpiä ja tärkeämpiä.
Tänä päivänä voin sanoa, että ne ovat niitä mun päivän -,
tai viikkojen parhaita hetkiä, mitä mun elämässäni on.
Vuosien varrella, ja elämäntilanteiden muuttuessa, -
on ollut haasteellista löytää yhteistä aikaa Jumalan kanssa.
Kun meille syntyi lapsia, siinä oli omat haasteensa:
yövalvomiset, lastenhoidot ja se väsymys, mikä siihen liittyy.
Se oli kyllä haasteellista.
Lasten kasvaessa on tullut erilaisia vaiheita, -
erilaisia aikakausia mun elämässä.
Mutta kahdenkeskinen aika Jumalan kanssa on ollut tärkeää.
Mä olen yrittänyt löytää siinä elämäntilanteessa -
sopivasti sen hetken ja paikan olla Jumalan kanssa kahdestaan.
Välillä ne hetket ovat olleet juoksulenkillä, -
tai kävelylenkillä, puolituntisia, liikkuessani tuolla ulkona.
Muistan monia sellaisia lenkkejä, kun Mulla on ollut suun edessä kaulaliina,
etteivät vastaantulevat ihmiset pitäisi minua aivan höperönä, -
kun puhun itsekseni, ylistän ja kerron mun asioitani Jumalalle.
Tai ne hetket ovat olleet, kun perhe on vielä ollut nukkumassa, -
ja olen herännyt hyvin aikaisin aamulla, -
ja olen voinut olla rauhallisen, pienen hetken Jumalan kanssa.
Milloin sinulla on päivän paras hetki?
Onko se ehkä silloin, kun ajat töihin autolla, -
ja kun istut yksin siellä autossa?
Voisiko se olla hetki, jonka voisit olla Jumalan kanssa?
Vai löytyykö se sillä tavalla, että lähdet kotoa ulos luontoon, -
ja siellä juttelet Jumalalle?
Vai onko se silloin, kun perheen kanssa olette saunoneet, -
ja koko muu perhe lähtee pois saunasta?
Voit jäädä sinne vielä hetkeksi, ja olla kahden kesken Jumalan kanssa.
Silloin ei voi olla paljon asteita, tai hetkestä tulee tosi lyhyt!
Vai onko sulla mahdollisuutta kotona mennä johonkin huoneeseen, -
laittaa ovi kiinni - ja olla siellä Jumalan kanssa kahden kesken?
Missä kohtaa päivää voisi olla se sun päivän paras hetki?
Mä otin tänne mukaani vähän rekvisiittaa.
Mulla on tässä kaksi suurta teekuppia.
Nämä kuvaavat mun nykyistä päivän parasta hetkeä Jumalan kanssa.
Se on silloin, kun olen saanut mun hoitolapset nukkumaan päiväunia, -
ja omien lasten tuloon koulusta on vielä noin tunti aikaa.
Silloin mä keitän kupillisen teetä. Otan sen mukaani, -
ja istun olohuoneen nojatuoliin.
Toinen näistä kuvaa Jumalan kuppia. En oikeasti kata sitä Hänelle, -
mutta se kuvastaa sitä, että Hän on mun kanssa noissa hetkissä.
Sitten menen istumaan nojatuoliin ja otan Raamatun mukaani.
Usein mä aloitan lukemalla Raamattua.
Olen huomannut, että avatessani Raamatun ja alkaessani lukea, -
niin Jumala kyllä puhuu mulle jotakin.
Hän rohkaisee, tai Hän lohduttaa minua.
Hän muistuttaa asiasta, josta Hän on puhunut aikaisemmin, -
ja puhuu siitä uudelleen.
Nimenomaan näissä kahdenkeskisissä hetkissä se tapahtuu.
Minulla ei ole siihen meidän yhdessäoloomme mitään kaavaa.
Toisinaan saatan aloittaa laulamalla.
Mulla soi lasten päiväunien aikaan taustalla ylistysmusiikki, -
ja saatan alkaa ylistää musiikin tahtiin.
Mä voin laulaa suomen kielellä, tai Pyhä Henki antaa uusia lauluja, -
joilla mä voin ylistää Jumalaa.
Siinä on se idea, että tässä meidän kahdenkeskisessä hetkessä, -
mä keskityn ajattelemaan Jumalaa ja sitä millainen Hän on.
Toki puran myös omat asiat Hänelle, jos mulla on niitä mielen päällä.
Jos mielessä on joku asia, mikä pitää purkaa heti, -
niin totta kai sen Jumalalle kerron!
Nämä hetket ovat myös hetkiä, kun mä kuuntelen Häntä, -
ja sitä, mitä sanottavaa Jumalalla on minulle.
Hän voi puhua jostain asiasta mun omassa elämässäni, -
tai Hän voi puhua itsestään ja ilmoittaa asioista.
Jumala voi painottaa jotain puolta itsessään tai suunnitelmassaan.
Hän voi myös muistuttaa ihmisestä, jonka puolesta mun tulisi rukoilla.
Ehkä seurakuntaan liittyvistä asioista, siitä mitä maailmassa on menossa.
Hän voi antaa rukousaiheita noissa kahdenkeskisissä hetkissä.
Nämä hetket siinä nojatuolissa - nämä päivän parhaat hetket -
on niitä, joista mä saan elämääni sen voiman, mitä mä tarvitsen, -
vaikka päivä olisi kiireinen ja hektinen, -
niiden pienten hoitolasten ja omien lasten kanssa, -
niin silti syvä rauha säilyy, päivän alusta loppuun asti, -
koska mulla on ollut se hetki Jumalan kanssa.
Silloin Hän hoitaa mun sydäntä, ja saan olla Hänen läsnäolossaan.
Kun me vietämme aikaa Jumalan kanssa, -
niin alamme muuttua Hänen kaltaisekseen.
Raamatussa on jae tästä asiasta. Se löytyy, -
2. Korinttolaiskirjeen 3. luvussa, jakeessa 18 sanotaan:
Millainen Herra sitten on, jonka kaltaisiksi me muututaan?
Hän on rakastava, kärsivällinen ja ystävällinen.
Hän on viisas, rohkea, nöyrä - ja Hän on laupias.
Muutumme Hänen kaltaisikseen, kun olemme Hänen kanssaan, -
ja kun katselemme Häntä kasvoista kasvoihin.
Sellaisen ihmisen kanssa on tosi hyvä olla, -
joka on viettänyt aikaa, ja jolla on läheinen suhde Jumalan kanssa.
Tunnen ihmisiä, joissa Jumala on saanut tehdä muuttavaa työtään.
Heidän kanssaan on ihana olla, ja mä nautin heidän seurastaan.
Ei meistä kenestäkään tule täydellisiä tässä ajassa, -
mutta meissä alkaa näkyä piirteitä Jeesuksesta, -
kun me vietämme Hänen kanssaan aikaa.
Jumala ei muuta meitä siksi, että meillä olisi kivaa itsemme kanssa.
Hän muuttaa meitä, jotta voisi vaikuttaa meidän kautta ihmisiin, -
ja koko tähän maailmaan.
Rukoillaan vielä tähän lopuksi:
Herra, me halutaan olla sun kanssa enemmän, -
kuin mitä me ollaan tähän asti olleet.
Me tuodaan eteesi kalenterimme ja päiväjärjestyksemme.
Me pyydämme, että siunaat meidän ajankäyttömme.
Siunaa meidän päivämme - ja siunaa viikot.
Siunaa ajankäyttömme ja miten se aika jakaantuu.
Anna meille viisautta järjestää ajankäyttömme niin,
että meille jää kahdenkeskistä aikaa Sinun kanssa.
Mä siunaan etukäteen niitä hetkiä, joita katsojilla on kanssasi, -
ja kiitän siitä, että olet siellä.
Kiitän läsnäolostasi, puheestasi ja vaikutuksestasi noissa hetkissä.
Kiitos Herra, että Sinä vedät meitä lähemmäksi Sinua.
Aamen.
Tekstitys: Sinikka Martikkala