Tervetuloa Sanaa Naisilta-ohjelmaan.
Olen Hanna Ranssi-Matikainen, -
Parempi Avioliitto ry:n toiminnanjohtaja.
Työskentelen perheiden hyvinvoinnin eteen.
Järjestän avioliittotapahtumia, joiden tarkoituksena on, -
että oppisimme elämään puolisomme kanssa.
Että toisimme enemmän hyvää mieltä puolisollemme, -
kuin, että aiheuttaisimme pettymyksiä ja kipua.
Yksi aihe on asioiden asettaminen tärkeysjärjestykseen.
Tavoite on helpottaa arkisten valintojen tekemistä.
Joudumme rajaamaan monista hyvistä asioista ne, -
jotka edesauttavat tärkeimpien asioiden onnistumista.
Kuten puolison ja lasten tarpeisiin vastaaminen.
Tärkeysjärjestys auttaa valintojen tekemistä.
Usein kiireinen arki, kuten vaippojen vaihtaminen, -
tai aterian valmistaminen ja harrastuksiin vieminen, -
arkiset pienet asiat ovat kiireellisiä.
Kiireelliset asiat taistelevat tärkeimpiä asioita vastaan.
Kristillinen elämä rakentuu kultaisen säännön varaan.
Jeesus tiivisti lain ja evankeliumin yhteen pieneen lauseeseen, -
joka helpottaa arkisten valintojen tekemistä.
Hän sanoi: ― Rakasta Jumalaa yli kaiken ja, -
lähimmäistä kuin itseä.
Lauseessa on tärkeysjärjestys.
Rakastaa Jumalaa yli kaiken, eli Hän on ensimmäisenä.
Sitten lähimmäistä, puolisoa, tulee rakastaa kuin itseään.
"Kuin itseäsi" on tärkeä osa.
On helpompi rakastaa muita, jos rakastaa itseään.
Moni kolhiutuu niin, että on vaikea rakastaa itseään, -
vaikea sanoa itselle: Olet hyvä tyyppi, tykkään sinusta!
Kun opettelee itselleen sanomaan näin, se on helpompi sanoa toiselle.
- Arvostan ja rakastan sinua sellaisena kuin olet.
- En halua muuttaa sinua vaan oppia tuntemaan sinut -
tavalla, joka tukee molempien hyvinvointia.
Ajatus tärkeysjärjestyksestä ja kristillisessä maailmankuvassa, -
niin, että Jumala olisi valintojen ykkösenä, -
ja sitten muut elämän asiat, -
helpottaa arkisten valintojen tekemistä.
Jos aloittaa päivän näin: - Tässä on elämäni ja päiväni!
Tee Sinä tällä päivällä mitä haluat!
On helpompi asettaa eteen tulevia haasteita järjestykseen.
Tärkeysjärjestys ei aina näy yhden päivän aikana.
Mutta kun päiviä on vuodessa 365 -
tai kymmenessä vuodessa 3650 -
silloin tulee näkyviin, mikä on tärkeää.
Usein valinnat tehdään työn kannalta.
Jos lapset ovat tärkeimpiä, -
silloin lasten tarpeet tulee muita asioita ennen, -
vaikka seurakuntayhteyttä tai työtä tai puolisoa.
Usein ne asiat kukoistavat, joita me arvostamme, -
joille varaamme aikaa. Mikään menestys ei tule ilman, -
että olemme valinneet ne asiat muita asioita ennen.
Avioliitto työssä käytetty tärkeysjärjestysluettelo -
perustuu kultaiseen sääntöön, että Jumalan tulee olla ykkönen.
Miten osoitan tämän käytännössä?
Ehkä selkein tapa on kysyä neuvoa Jumalalta.
Rukouksessa tuomme asiat Hänelle ja kysymme, -
Millä tavalla haluat auttaa näissä asioissa?
Ei jokaisen pienen asian edessä vaan laajempien linjojen kanssa.
Puoliso ja oma hyvinvointi tulee luettelossa toisena.
Tässä opettelen ensin rakastamaan itseäni.
Pienin teoin huolehdin siitä, että voin hyvin -
ja sitä kautta rakastamaan puolisoa.
Vasta sitten tulevat lapset.
Suomessa olemme kuulleet siitä, mitä on hyvä kasvatus?
Mikä on hyvää lapsista huolehtimista? Miten heidän perusturva rakentuu?
Usein haluamme tehdä lapsille niin paljon hyvää, -
että huomaamatta lapsen tarpeet menee puolison edelle.
Puolisolle jää arjen lopuksi vain ohut siivu ja, -
suhde ei pääse kasvamaan eikä kehittymään.
Suhteen luominen vaatii aikaa.
Tärkeysjärjestyksen idea on saada meidät pohtimaan, -
miten varata puolisolle aikaa?
Vaikka olisi lapsia ja hektinen työ, -
miten saada puolisoiden suhde kukoistamaan?
Nyrkkisääntö on, että 10-15 tuntia, -
jakamatonta aikaa, yhdessä tekemistä puolison kanssa, -
riittää pitämään suhteen lämpöisenä myös tunnepuolelta.
Ei riitä minuutti laatuaikaa, -
tai viisi minuuttia silloin tällöin.
Tarvitaan aitoa aikaa, joka mahdollistaa asioiden syventämisen, -
ja niistä huolellisesti keskustelemisen.
Lasten jälkeen tulee seurakuntayhteys.
Kristityn on vaikea kasvaa aivan yksin, -
jos Jumala suhde on täysin privaatti.
Eli ajattelemme, että se on henkilökohtainen asia, -
rukoilen yksin omassa kammiossa, en jaa uskoani muiden kanssa.
Puu sammuu helposti, kun se palaa ainoastaan yksin.
Tarvitsemme kristittyjen tukea ja seuraa, -
yhteyttä samalla tavalla ajattelevien ihmisten kesken, -
jotta oma usko kasvaisi, kypsyisi.
Siihen liittyy myös vastuunottaminen muista.
Kannamme vastuuta seurakunnassa pienin eri tavoin.
Opettelemme palvelemaan muita, se kasvattaa meitä ihmisinä.
Ja voimme ottaa enemmän vastuuta muiden hyvinvoinnista.
Seurakuntayhteyden jälkeen tulee ansiotyö.
Kristityn vastuu muista, yhteys Jumalaan, -
tulisi olla taloudellista hyvinvointia ennen.
Suurimmalla osalla meistä ansiotyö vie ajallisesti eniten aikaa.
Ajalla ei voida osoittaa, että asia on toista tärkeämpi.
Kyse on asenteesta. Mille me ajatuksissamme, -
varaamme eniten aikaa.
Viimeisenä ovat muut ihmiset, asiat ja harrastukset, -
ja menemiset, mitkä eivät liity edellisiin asioihin.
Näillekin asioille on varattava aikaa.
Kriiseissä ei pidä supistaa omia menoja, jotka antaisi voimavaroja.
Ne saattaa olla harrastuksia ja ystäviä.
Ihminen hankalassa tilanteessa -
yleensä ottaa aikaa sieltä mistä se on helpointa.
Useimmiten puolison kanssa vietetystä ajasta ja -
niistä tekijöistä, jotka kerryttää voimavaroja.
Vaikka lehden lukeminen, lenkkeily, uinti tai taideharrastukset, musiikki.
Usein sieltä vähennetään.
Mitä tiukempi tilanne, sitä enemmän kannattaisi, -
keskittyä hyvää mieltä ja oloa tuoviin asioihin.
Tärkeysjärjestyksessä on myös ajatus, lepopäivän viettämisestä.
Luomiseen liittyi ajatus kuuden päivän työjaksosta, -
ja lepopäivän viettämisestä.
Lepopäivä on tärkeä, vaikka elämme 24/7 yhteiskunnassa,
jossa meidän tulisi olla tavoitettavissa koko ajan.
Sinne sisältyy ajatus siitä, että ihmiselle on hyväksi rauhoittua, -
joka seitsemäs päivä.
Tekee hyvää muistuttaa ihmisen luotuisuutena olemisesta.
Olemme Luojan kuvia. Luojakin lepäsi.
Joskus lepopäivää on vaikea löytää arjen keskeltä.
Jos on seurakunta vastuissa , -
tai työssä joka ei mahdollista sitä säännöllisenä 6 päivän välein, -
toistuvana lepopäivän viettämisenä.
Silloin tulee löytää itselleen rauhoittumisen hetki.
Perheenä varaamme perjantaista lauantai-iltaan aikaa, -
vain perheelle silloin kun se on mahdollista.
Perheelle, ystäville ja yhdessäololle.
Tämä rauhoittaa viikon hektisen rytmin.
Muistamme, mitä tekoa olemme, olemme vain ihmisiä.
Meillä on varalliset voimavarat käytettävissä.
Kukaan ei jaksa tehdä vuosikausia, 7 päivää viikossa töitä -
ja ajatella, että elämä olisi tasapainossa.
Pysähtyminen palauttaa mittasuhteet.
Muistuttaa siitä, että Sinä Luoja, minä ihminen.
Sinä suuri, osaava, minä pieni.
Se helpottaa arkisten valintojen ja rajaamisten tekemistä.
Rukoillaan lopuksi yhdessä, -
että löytäisimme oikean elämänrytmin.
Että löytäisimme sopivan tasaisen sykkeen, -
joka auttaa arjen valinnoissa.
Että olisi tilaa Jumalalle, perheelle, puolisolle, -
lapsille, seurakunnalle, työlle ja tärkeille asioille.
Että kaikki lomittuisivat arjen keskelle luontevasti.
Jeesus auta meitä löytämään elämänrytmi, -
joka tukee elämää kanssasi.
Muistuttaa siitä, mitä olemme. Olemme luotuja, ihmisiä ja rajallisia.
Osaamattomia monessa tilanteessa. Tarvitsemme Sinua ja toisiamme.
Auta meitä olemaan sellaisia puolisoita ja vanhempia, -
että lisäämme hyvinvointia, -
emmekä riistä sitä itsekkäillä valinnoilla, kirpeillä sanoilla, -
jotka haavoittaa ja loukkaa ollessamme liian väsyneitä.
Auta meitä laittamaan asiat tärkeysjärjestys, -
niin että ne tukee koko perheen hyvinvointia. Aamen.
Tekstitys: Leena Neuvonen